Справа № 580/6189/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року справа № 580/6189/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Міністерства освіти і науки України (далі Міносвіти, відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 06.06.2022 № 530 Про рішення з питань присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань та внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 7 квітня 2022 року № 320 у частині:

- п. 2 щодо скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 22.09.2021 про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 Механіка деформованого твердого тіла;

- підп. 5 п. 3 щодо висловлення зауваження стосовно дисертації здобувача наукового ступеня доктора фізико-математичних наук ОСОБА_1 за порушення вимог п. 3.8 Положення № 1059 в частині відображення у відгуку офіційного опонента інформації про наукову новизну результатів дисертації та повноту викладу в опублікованих працях наукових положень і висновків дисертації офіційним опонентам: ОСОБА_2 , доктору фізико-математичних наук, професору; ОСОБА_3 доктору фізико-математичних наук, професору; ОСОБА_4 доктору фізико-математичних наук, професору.

2) зобов`язати Міністерство освіти і науки України затвердити рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 22.09.2021 протокол № 13 (131) про присудження наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 Механіка деформованого твердого тіла та зобов`язати МОН видати диплом доктора фізико-математичних наук.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом від 06.06.2022 № 530 скасоване рішення спеціалізованої вченої ради про присудження позивачу наукового ступеня доктора фізико-математичних наук, з підстав виявлення під час проведення експертизи в МОН, що публікації за темою дисертації не відповідають вимогам підпункту 1 пункту 2 наказу Міністерства освіти і науки України від 23 вересня 2019 року № 1220, та пункти 2, 6 і 7 наукової новизни його дисертації співпадають з пунктами 1, 4 і 5 наукової новизни дисертації ОСОБА_5 , що вказує на порушення пункту 14 Порядку присудження наукових ступенів в частині використання наукових результатів інших авторів без посилання на джерело. Позивач вважає п. 2 та підп. 5 п. 3 вказаного наказу протиправним та зазначає, що Міносвіти порушило процедуру експертизи дисертаційного дослідження позивача в частині незаконного витребування додаткових документів від Дніпровського національного університету ім. О. Гончара.

Крім того зазначив, що експертна рада порушила вимоги абз. 6 ч. 1 п. 8 наказу № 1058 оскільки не запросила позивача на засідання ради, у зв`язку із чим позивач вважає порушеним його право надавати свої пояснення чи докази, які б дозволили спростувати чи підтвердити ті чи інші твердження під час проведення експертизи захищеної дисертації позивача. Також звернув увагу, що експертною радою порушено строк розгляду дисертації та атестаційної справи, а у витязі з протоколу № 1/2022 не зазначено представників Міністерства, які обов`язково повинні були бути присутніми на засіданні чим, на думку позивача, порушено вимоги абз. 2 п. 10 наказу № 1058, адже засідання експертної ради проводиться за умови обов`язкової присутності представників Міністерства, які беруть участь у засідання експертної ради без права голосу.

Вважає фальсифікованим протокол № 1/2022 від 27.05.2022 за зовнішніми ознаками та у зв`язку із не відповідністю зазначення статусу посадових осіб у висновку експертної ради та протоколі. Вказав, що порядок № 567 встановлює, що єдиною формою виявлення невідповідності захищеної дисертації вимогам нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів є проведення експертизи експертною радою Міністерства освіти і науки України, а єдиним документом де виявлені невідповідності можуть бути зафіксовані є атестаційний висновок експертної ради. Проте, з аналізу атестаційного висновку та протоколу засідання експертної ради № 1/2022, вбачається, що порушення пункту 14 Порядку № 567 не було встановлене експертами експертної ради, у зв`язку із чим позивач вказав на перевищення атестаційною колегією МОН повноважень у частині встановлення порушень, оскільки повноваження на самостійне проведення експертизи чи встановлення недотримання приписів законодавства у наукових роботах покладено на експертну раду.

Вказав, що МОН повинно було керуватися Порядком присудження наукових ступенів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 № 567, яке втратило чинність тільки 01.01.2022 року, а не постановою КМУ № 1197, а також про відсутність у МОН повноважень щодо прийняття рішення про винесення зауважень офіційним опонентам позивача. Експертною радою з математики і механіки не дотримано п. 11 Порядку № 1058, призначено експерта ОСОБА_6 без узгодження з МОН, у зв`язку з цим, призначення ОСОБА_6 відбулося з порушенням встановленої законом процедури. Позивач вважає, що оскільки наукова діяльність експерта ОСОБА_6 належить до групи спеціальності математика, а не механіка він не міг провести якісне дослідження дисертації позивача, так як не є фахівцем з тематики дослідження. Вказав також на невідповідність членів експертної ради вимогам п. 3 наказу № 1058. Позивач вважає позицію експерта щодо публікацій позивача необґрунтованою, оскільки наказ Міністерства № 1220 встановлює вимогу за якою наукові видання повинні бути включені до Переліку наукових фахових видань, але не встановлює жодних вимог щодо належності фахового видання до певної галузі науки. Вказав, що статті, які опубліковані позивачем у закордонних журналах, відповідають вимогам Наказу № 1220, у зв`язку із чим вважає зауваження експертної ради безпідставними. Позивач наголошує, що наказ № 1112 не мітить поняття теза, конкретних обсягів тексту чи кількості сторінок тексту монографії не передбачає, а в наказі МОН № 1220 не встановлюються вимоги щодо обсягу сторінок монографії чи тез, опублікованих у періодичних виданнях інших держав, у зв`язку із чим позивач вважає безпідставними висновки експерта, експертної ради та атестаційної колегії у наказі МОН від 06.06.2022 № 530 про скасування рішення спеціалізованої вченої ради щодо присудження наукового ступеню позивачу. Зазначив, що нормативно-правові акти не визначають поняття науково-дослідницького характеру наукових статей чи монографій, та більше того, не визначають що такі наукові статті повинні мати так званий науково-дослідницький характер у зв`язку із чим вважає колективну монографію, що міститься в переліку праць здобувача в його авторефераті під номером 20 такою що відповідає всім нормам законодавства, а висновок експерта незаконним.

З посиланням на п. 2 наказу № 1220 позивач вказав, що наукові публікації надруковані у виданнях, що віднесені до першого і другого квартилів (Q1 і Q2), мають бути прирівняні до 3 публікацій, а наукові публікації надруковані у виданнях що віднесені до третього квартиля (Q3), мають бути прирівняні до 2 публікацій, у зв`язку із чим позивач зазначає, що ним було опубліковано 23 праці за темою дисертації. Вважає доводи, що зазначені у Атестаційному висновку експертної ради про схожість формулювань наукової новизни роботи позивача із роботою ОСОБА_5 такими, що не відповідають дійсності, оскільки формулювання не збігаються, кожен висновок у науковій новизні засвідчує нові унікальні задачі, моделі та ефекти, що підтверджується позитивним рішенням спеціалізованої вченої ради, та відгуками офіційних опонентів. В експертному висновку не має жодного посилання на будь-які конкретні порушення конкретних норм Порядку № 567 та постанови КМУ № 567, оскільки наявність деякого збігу у формулюваннях наукової новизни не є порушенням жодного нормативно-правового акту, у зв`язку із чим позивач вказує на відсутність порушення ним п. 14 Постанови № 567. Позивач вважає що оскільки законодавством не передбачено чітких визначень деяких понять, ані визначеного порядку та/або чітких критеріїв якими повинна керуватися експертна рада для встановлення чи є наведений текст збігом або запозиченням у іншого автора, то на думку позивача експертна рада порушила принципи обґрунтованості своїх рішень та застосовувала п. 14 Порядку присудження наукових ступенів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 567, на власний розсуд. Крім того вказав, що докторська дисертація позивача, згідно з наведеними рецензіями авторитетних вчених є роботою, що засвідчує колосальний науковий внесок в теорію деформіного твердого тіла та фізико-математичні науки в цілому.

Ухвалою від 19.12.2022 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара, вирішив здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

02.01.2023 представниця відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що експертна рада керувалася нормами пункту 12 Положення про експертну раду, відповідно до якого, у разі потреби експертна рада вносить пропозиції, зокрема щодо запрошення на засідання експертної ради здобувача, а також проведення повторної експертизи. Призначений експерт не зміг впевнитися у тому, що в дисертації дотримано вимоги нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів та запропонував залучити до експертизи інших експертів з метою проведення повторної експертизи, що не суперечить вимогам наведеного вище Положення. Перевищення строку розгляду дисертації позивача в експертній раді не свідчить про протиправність такого висновку, і пов`язаний із потребою залучення інших експертів з проведення повторної експертизи. Зазначила, що відповідно до пункту 7 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 № 630, МОН, у процесі виконання покладених на нього завдань, взаємодіє, зокрема з установами та організаціями і має право отримувати необхідні для виконання покладених на нього завдань інформацію, документи і матеріали, що передбачено підпунктом 2 пункту 6 зазначеного Положення. Експертна рада є дорадчим органом МОН, утвореним відповідно до пункту 11 Положення про Міністерство освіти і науки України, яке не передбачає наявності бланка експертної ради МОН для листування та можливості такого листування за підписом голови експертної ради. Також зазначила, що позивач і вчений секретар ради були підключені до відео-конференції в Zoom, в режимі якої проводилося засідання експертної ради, і надавали свої пояснення, що підтверджується відповідними скріншотами у зв`язку із чим доводи позивача в цій частині також вважає необґрунтованими.

Аналіз документів атестаційної справи виявив обставини, які потребували більш детального вивчення, у зв`язку із чим листом від 22 лютого 2022 року № 9/150-22 МОН звернулося до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара з проханням надати інформацію про затвердження теми дисертації позивача та копій публікацій позивача за темою його дисертації. Лише після отримання запитуваних матеріалів, дисертацію та атестаційну справу позивача було передано на розгляд експертної ради. Засідання експертної ради відбулось 27 травня 2022 року, що вказує на дотримання строків розгляду експертною радою дисертації позивача, при цьому адміністратором проведення якої працівник МОН, який відповідає за організацію роботи експертної ради з математики і механіки, у зв`язку із чим вважає необґрунтованими посилання позивача щодо відсутності представника МОН на засіданні експертної ради.

Щодо доводів позивача про фальсифікацію документів, зазначила, що Академік НАН України ОСОБА_7 є заступником голови експертної ради з математики і механіки і проставлення його підпису в атестаційному висновку експертної ради та у протоколі засідання цієї експертної ради не суперечить вимогам Положення про експертну раду. Під час експертизи дисертації позивача в експертній раді встановлено співпадіння тексту без необхідних посилань, із зазначенням конкретних підпунктів, в дисертації позивача та дисертації ОСОБА_5 , що вказує на порушення пункту 14 Порядку присудження наукових ступенів в частині виявлення текстових запозичень, використання ідей, наукових результатів і матеріалів інших авторів без посилання на джерело. Під час проведення експертизи встановлюються обставини справи. МОН, як суб`єкт прийняття рішення, кваліфікує виявлені обставини і приймає рішення, у тому числі вживає заходів впливу. Вважає, що позивач помилково стверджує, що єдиною формою встановлення порушень вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів є експертиза дисертації експертною радою, оскільки пунктом 26 Порядку присудження наукових ступенів передбачений інший етап експертизи додатковий розгляд (колективне рецензування). У преамбулі оскаржуваного наказу міститься посилання на підпункт 7 пункту 2 Розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про вищу освіту і на постанову Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2021 № 1197 Деякі питання присудження (позбавлення) наукових ступенів в цілому, на підставі яких до позивача було застосовано законодавство, що діяло до набрання чинності Законом України Про вищу освіту (2014).

Звернула увагу, що відповідно до пункту 26 Порядку присудження наукових ступенів МОН вповноважене вказувати учасникам атестації на недоліки під час розгляду дисертації та проведення її захисту. Висловлення зауважень є формою реалізації застосування такого заходу впливу. Крім того, дія підпункту 5 пункту 3 оскаржуваного наказу не стосується позивача безпосередньо. Звернула увагу, що розподіл дисертацій, що надійшли, відбувається централізовано і оформляється наказом МОН. ОСОБА_6 призначений експертом щодо дисертації позивача відповідно до наказу Міністерства освіти та науки України від 26 травня 2022 року № 489 Про проведення експертизи дисертацій. Аналізуючи склад експертної ради, позивач вказує на порушення пункту 3 Положення про експертну раду, мотивуючи відсутністю в окремих членів експертної ради досвіду з підготовки докторантів та відсотка ефективності їх наукового керівництва та наукового консультування, однак зазначений пункт таких вимог не містить.

Звернула увагу, що до редколегій іноземних видань не входить жодного фахівця з механіки і лише у складі редколегії одного видання є один фахівець рівня доктора габілітованого - доктор технічних наук. Крім того, позивач говорить, що всі наведені ним фахівці відносяться до галузі фізико-математичних наук, однак, це в Україні фізика, математика, механіка, астрономія, інформатика і кібернетика віднесені до однієї галузі науки, натомість в іноземних державах це окремі галузі науки, про що позивач умисно замовчує. Крім того зазначила, що поняття наукова стаття та тези визначено у ДСТУ 3017:2015. Обсяг тез може бути в межах 2-3 сторінки машинописного тексту через 1,5-2 інтервали. Позивач порушив усталені правила підготовки публікацій за темою дисертації. Крім того зазначила, що відповідно до пункту 2 постанови КМУ № 567 МОН вповноважене надавати роз`яснення щодо застосування Порядку, затвердженого цією постановою. Позивач не має таких повноважень, він намагається тлумачити правові норми на свою користь з позиції, відмінної від тлумачення МОН, як уповноваженого на те суб`єкта повноважень. Крім того, позивач наводить недостовірну інформацію про те, що МОН зараховує публікації з галузі науки у виданні, яке не включене до наукових фахових видань з цієї галузі науки. Позивач наводить приклади з іншими здобувачами, однак, у кожного здобувача свої обставини публікацій за темою дисертації. Також зазначила, що вимоги до обсягу монографії нормативно врегульовано для випадків, коли дисертація захищається у вигляді монографії, натомість позивач порушив вимоги ДСТУ 3017:2015 та усталені правила підготовки монографій.

Позивач оскаржує повноваження експерта МОН проводити експертизу публікацій позивача, однак, відповідно до пункту 12 Положення про експертну раду експерт аналізує якість підготовки документів атестаційної справи відгуки офіційних опонентів, відгуки на автореферат, висновок спеціалізованої вченої ради, публікації, у зв`язку із чим доводи позивача в цій частині вважає необґрунтованими. Позивач наводить порівняння наукових позицій своєї і ОСОБА_5 дисертацій, вказуючи на їх відмінності. Однак, при цьому позивач і ОСОБА_5 є співавторами 15 статей за темою дисертації позивача і 10 матеріалів конференцій. Позивач вказує на позитивні відгуки офіційних опонентів, які не зазначили у своїх відгуках про текстові запозичення, та про позитивні відгуки на автореферат дисертації. Однак, проведення зовнішньої експертизи дисертації в раді піддається оцінюванню експертною радою. У своїй позовній заяві позивач наводить інформацію про його вагомий внесок в науку і називає його колосальним, однак, суд не є науковою установою і не може надавати оцінку науковим текстам.

Позивач зазначає, що Атестаційна колегія МОН, перевищивши свої повноваження, провела експертизу його дисертації і встановила, що пункти 2, 6 і 7 наукової новизни його дисертації співпадають з пунктами 1, 4 і 5 наукової новизни дисертації ОСОБА_5 . Наведене не відповідає дійсності, оскільки зазначені порушення виявила експертна рада, що підтверджується її висновком. Стосовно доводів позивача про відсутність процедури виявлення текстових запозичень, зазначила, що Закон не інструкція, натомість у ньому міститься норма, яка визначає суб`єкта з відповідними повноваженнями і правом встановлювати відповідні процедури. Експертна рада, як дорадчий орган МОН, вповноважена аналізувати якість підготовки дисертації, зокрема на наявність текстових запозичень, що передбачено абзацом четвертим пункту 12 Положення про експертну раду. Міністерством розроблено Рекомендації щодо запобігання академічному плагіату та його виявлення в наукових роботах, які можуть застосовуватись членами експертних рад МОН.

Щодо позовних вимог про зобов`язання МОН затвердити рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара і видати йому диплом доктора фізико-математичних наук зазначила, що відповідно до зразка диплома доктора наук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 № 1183, дата засідання атестаційної колегії вказується в дипломі. Для цього необхідне позитивне рішення атестаційної колегії, прийняте на підставі позитивного висновку щодо дисертації позивача. Без дотримання вказаної процедури рішення МОН суперечитиме законодавству, а виданий за рішенням суду диплом буде завідома нелегітимним, оскільки не міститиме необхідних реквізитів, зокрема, дати засідання атестаційної колегії, на якому має бути затверджено рішення ради Д 08.051.10 щодо дисертації позивача. Зазначила, що Міністерство освіти і науки України діяло в межах повноважень й прав позивача не порушувало.

20.03.2023 позивач подав відповідь на відзив, в якій, крім доводів, аналогічних зазначеним у позові, зазначив, зокрема, стосовно тверджень відповідача про залучення інших експертів з метою проведення повторної експертизи, про відсутність жодних відомостей про, так званих, інших експертів як в атестаційному висновку, так і в проекті атестаційного висновку, а також в протоколі засідання експертної ради з математики та механіки № 1/2022 від 27 травня 2022 року. Крім того звернув увагу, що Наказом МОН від 26 травня 2022 року № 489 Про проведення експертизи дисертацій, ОСОБА_6 призначено експертом щодо аналізу дисертації позивача. Разом з тим, вже 27 травня 2022 року було проведено засідання експертної ради з математики та механіки відповідно до протоколу № 1/2022 та винесено 27 травня 2022 року атестаційний висновок експертної ради, тобто, експерт ОСОБА_6 , замість трьох місячного строку, передбаченого п. 19 наказу МОН № 1058, нібито за один день проаналізував всі атестаційні матеріалами та дисертацію позивача за критеріями п. 12 Положення про експертну раду № 1058. Крім того, експерти в цей же день встигли провести повторну експертизу та жодним документом її не оформили. До того ж, призначення додаткових експертів не підтверджується і жодним іншим документом. Крім того зазначив, що відповідач не спростував доводи позивача про неправомірність не запрошення на засідання експертної ради, чим порушив підпункт 1 пункту 8 наказу № 1058, яким передбачений обов`язок експертної ради запросити здобувача на засідання, якщо здобувач наукового ступеня за основним місцем роботи не є науковим або науково-педагогічним працівником (із запрошенням здобувача). Також звернув увагу, що надані скріншоти з конференції в Zoom, не підтверджують проведення саме засідання експертної ради 27 травня 2022 та не підтверджують наявність кворуму для проведення засідання. З наданих скріншотів неможливо ідентифікувати учасників. Скріншот є електронним доказом, який повинен бути належним чином завірений. Зазначив, що у протоколі № 1/2022 від 27.05.2022 жодної згадки про представника МОН - адміністратора не має, відповідач сам не вказує прізвища цього адміністратора у відзиві, і окрім цього, не надає жодних доказів його присутності, у зв`язку із чим доводи відповідача про присутність на засіданні експертної ради представника МОН вважаємо необґрунтованими. Персональний та кількісний склад експертної ради не був затверджений МОН, відповідних доказів відповідач не надав, у зв`язку із чим вважає, що експертна рада діяла незаконно та самовільно. У протоколі № 1/2022 ОСОБА_7 підписався як заступник голови експертної ради, а у атестаційному висновку експертної ради, який складений відповідно протоколу 1/2022, вже як голова експертної ради. Також зазначив, що експерт повинен призначатися саме головою експертної ради із обов`язковим погодженням з МОН, а не Міністерством шляхом видачі наказу. Отже, наказ МОН від 26 травня 2022 року № 489 Про проведення експертизи дисертацій, на думку позивача, не є належним доказом підтвердження факту погодження експерта в установленому порядку. Відповідач не надав суду доказів призначення експерта ОСОБА_6 саме головою експертної ради. Порушення порядку призначення експертів у свою чергу призводить до того, що висновок комісії експертів експертної ради з питань проведення експертизи дисертаційних робіт МОН щодо дисертаційної роботи позивача підготовлено та складено не уповноваженою на те згідно пункту 11 Положення № 1058 особою.

Вказав, що процедурні порушення, допущені під час призначення експерта та розгляду дисертації є підставою для скасування наказу МОН від 06.06.2022 № 530. Також вказав, що законодавство не встановлює інших вимог до фахівця редколегії, окрім як дотичність до галузі науки, з якого підготовлено дисертацію позивачем, а це фізико-математичні науки. Водночас, зазначений у відзиві пункт 4.9.2.4 ДСТУ 3017:2015, взагалі не містить згадок про той чи інший обсяг тез. Саме з причин необґрунтованості тверджень відповідача, та у зв`язку з тим, що законодавство не встановлює будь-яких обмежень щодо обсягу публікацій, зауваження експерта щодо того, що деякі публікації позивача повинні вважатися тезами є недостовірними. Позивач не вважає достатніми аргументи відповідача щодо неможливості встановлення дати засідання Атестаційної колегії МОН, оскільки процедурні помилки відповідача, що сталися з його вини, порушення вчинені експертами МОН, які не дотримуються встановлених законодавством порядків присудження наукових ступенів, та інші фактори неналежного виконання своїх повноважень Міністерством освіти і науки України не повинні перешкоджати позивачу в отриманні диплома доктора наук, на який останній має право. На своєму засіданні атестаційна колегія МОН може на підставі позитивного судового рішення прийняти рішення про видачу диплому позивачу із зазначенням дати засідання.

03.04.2023 представниця відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якій крім доводів, аналогічних зазначеним у відзиві на позов, вказала, що питання про утворення експертної ради з математики і механіки та затвердження її складу не є предметом позову. Заяву про зміну підстав позовної заяви позивач не подавав. Експертну раду з математики і механіки утворено та затверджено її персональний склад наказом Міністерства освіти і науки України від 27 січня 2014 року № 78 Про організацію діяльності експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій Міністерства освіти і науки України. Крім того зазначила, що наукової кваліфікації ОСОБА_6 достатньо для аналізу публікацій здобувачів наукових ступенів та виявлення текстових запозичень без посилання на джерело. У відповіді позивач знову наводить наукові положення своєї дисертації, однак, суд не є науковою установою і не може надавати оцінку науковим текстам. Аргументи позивача не спростовують співпадіння пунктів 2, 6 і 7 наукової новизни його дисертації з пунктами 1, 4 і 5 наукової новизни дисертації ОСОБА_5 . Критикуючи наукову кваліфікацію ОСОБА_6 , який є доктором фізико-математичних наук, позивач вважає неприпустимим, що ОСОБА_6 не є фахівцем з механіки, а той факт, що в редколегіях іноземних видань, в яких надруковані публікації позивача за темою дисертації, немає жодного фахівця з механіки - вважає припустимим. Також вважає, що позивач надає недостовірну інформацію про те, що аналіз його розділу в колективній монографії здійснено відповідно до Закону України Про видавничу справу в редакції, що втратила чинність на момент захисту дисертації позивача, однак, під час підготовки колективної монографії Математичне та комп`ютерне моделювання складних технічних систем / ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 : Вид-во Київського міжнародного університету (ISBN 978-617-651206-6), 2019. - 248 с., редакція пункту 9 статті 1 зазначеного Закону містила правову норму про відповідність твору вимогам національних стандартів. Позивач у своїй відповіді знову стверджує про кардинальну відмінність його дисертації та дисертації ОСОБА_5 , однак, він нічим не спростовує співпадіння пунктів 2, 6 і 7 наукової новизни його дисертації з пунктами 1, 4 і 5 наукової новизни дисертації ОСОБА_5

15.05.2023 позивач подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких повторно наголосив на допущенні відповідачем процедурних порушень під час прийняття спірного рішення та просив задовольнити позов.

У судовому засіданні 15.05.2023 протокольними рішення суд відмовив у задоволенні клопотань сторін у справі про виклик свідків та про витребування доказів.

25.09.2023 позивач подав до суду заяву про зміну підстав позову в якій вказав, що він брав участь у засіданні експертної ради МОН з математики і механіки від 27.05.2022 - 27 хвилин, після чого відключено позивача від відеоконференції засідання, в подальшому проводять обговорення та приймають рішення без його участі в засіданні, що на думку позивача, свідчить про обмеження його права бути присутнім при прийнятті рішень, що його стосуються. Крім того вказав на значну відмінність обговорення експертів на засіданні експертної ради, що відображене на відеозаписі засідання експертної ради, із протоколом № 1/2022, проектом атестаційного висновку та атестаційним висновком експертної ради, оскільки на 14:40 хвилині відеозапису, експерт ОСОБА_11 підрезюмовує свій аналіз наукових публікацій та стверджує, що 11 публікацій із 20 не відповідають вимогам наказу Міністерства, однак, в протоколі № 1/2022, проєкті атестаційного висновку та атестаційному висновку експертної ради, що були складені за результатом обговорення, що міститься на відеозаписі, зазначено, що 14 публікацій позивача з 20 не відповідають вимогам наказу МОН № 1220. Крім того, схвальні відгуки щодо атестаційної справи та дисертації позивача, або відмінні думки від думок вченого секретаря Самойленка та експерта Швеця просто не внесені до цього Протоколу. Крім того, вказав, що ОСОБА_6 не є фахівцем в тематиці дослідження позивача, оскільки він особисто неодноразово зазначав про це в ході засідання експертної ради, що підтверджується відеозаписом. Зазначене вказує на те, що аналіз атестаційної справи та дисертації проводився на низькому науковому рівні та без розуміння моделей, що створені в ході дисертаційного дослідження.

04.10.2023 представниця відповідача подала до суду заперечення на заяву про зміну підстав позову з підстав викладених у відзиві на позов та просила у задоволенні позову відмовити.

12.10.2023 позивач подав до суду додаткові пояснення у справі в яких повторно наголосив на допущення відповідачем процедурних порушень під час прийняття спірного рішення та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні 11.12.2023 протокольним рішенням суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Суд встановив, що згідно з витягом з протоколу № 1 засідання вченої ради Київського міжнародного університету, 25.08.2016 затверджено тему докторської дисертації позивача Метод дослідження елементів конструкцій з функціонально-неоднорідних матеріалів при великих деформаціях.

Згідно висновку спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 при Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара щодо дисертаційної роботи ОСОБА_1 Метод дослідження елементів конструкцій з функціонально-неоднорідних матеріалів при великих деформаціях, поданої на здобуття наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 - механіка деформівного твердого тіла - прийняте рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 від 22.09.2021, відповідно до якого:

- дисертація ОСОБА_12 відповідає всім вимогам Порядку присудження наукових ступенів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 567 від 24 липня 2013 року зі змінами, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України № 656 від 19.08.2015, № 1159 від 30.12.2015, № 567 від 27.07.2016, № 943 від 20.11.2019, № 607 від 15.07.2020, а її автор ОСОБА_1 заслуговує присудження наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 - механіка деформівного твердого тіла (а.с. 52 Тому 1).

Листом від 21.10.2021 № 81-552-234 Про атестаційну справу Дніпровський національний університет ім. Олеся Гончара надіслав МОН атестаційну справу позивача на здобуття наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 - Механіка деформівного твердого тіла.

Відповідно до Протоколу № 1/2022 засідання експертної ради з математики і механіки від 27 травня 2022 року, за наслідками розгляду атестаційної справи позивача на здобуття наукового ступеня доктора фізико-математичних наук ОСОБА_1 , експертна рада встановила, що загальний висновок експерта стосовно опублікування результатів дисертації здобувача такий:

- з вітчизняних наукових видань, в яких опубліковані праці здобувача, 1 (одне) видання є фаховим з фізико-математичних наук, а ще 1 (одне) видання взагалі не є фаховим;

- всі одинадцять наукових праць здобувача, які опубліковані у закордонних виданнях, опубліковані у мультидисциплінарних виданнях надзвичайно низького наукового рівня і не можуть розглядатись фаховими науковими виданнями з фізико-математичних наук, оскільки в редколегіях цих видань взагалі відсутні фахівці у галузі математики, прикиданої математики і механіки;

- багато наукових праць здобувача, які містяться в переліку перших 20 (двадцяти) праць автореферату, мають обсяг лише 2-3 (дві - три) сторінки, опубліковані із декількома співавторами і тому можуть розглядатися лише як тези, а не як статті.

- в одній з колективних монографій дисертанту належить розділ, який може трактуватися як навчально-методична праця, а не як науково-дослідницька стаття.

Загальний (підсумковий) висновок щодо праць здобувача за темою даної дисертації: 14 (чотирнадцять) публікацій здобувача ОСОБА_13 (праці під номерами 3, 4, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20 відповідно до переліку праць здобувача в його авторефераті) з 20 (двадцяти) праць не відповідають вимогам наказу МОН України № 1220 від 23.09.2019 Про опублікування результатів дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук.

Зокрема, було відзначено, що п.п. 2, 6 і 7 наукової новизни роботи (с. 3 автореферату) та п.п. 2, 6 і 7 з опису наукових результатів дисертації ОСОБА_1 співпадають з п.п. 1,4 і 5 наукової новизни дисертаційної роботи на здобуття наукового ступеня доктора філософії ОСОБА_5 , який є співавтором здобувача 15 статей і 10 тез.

За наслідками засідання експертна рада ухвалила:

- дисертаційна робота ОСОБА_1 на тему Метод дослідження елементів конструкцій з функціонально-неоднорідних матеріалів при великих деформаціях зі спеціальності 01.02.04 Механіка деформівного твердого тіла не відповідає вимогам щодо дисертацій на здобуття наукового ступеня доктора фізико-математичних наук у зв`язку з порушенням вимог Порядку присудження наукових ступенів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23.07.2013 року № 567, та наказу МОН України № 1220 від 23.09.2019 Про опублікування результатів дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук;

- пропонувати атестаційній колегії МОН України скасувати рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 при Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара про присудження наукового ступеня доктора фізико-математичних наук ОСОБА_1 за результатами захисту дисертаційної роботи на тему Метод дослідження елементів конструкцій з функціонально-неоднорідних матеріалів при великих деформаціях зі спеціальності 01.02.04 Механіка деформівного твердого тіла.

Зазначені вище обставини та прийняте рішення експертна рада також виклала у атестаційному висновку експертної ради (а.с. 70-77 Тому 1). Висновок Міністерства освіти і науки України щодо дисертації ОСОБА_1 подано на розгляд атестаційної колегії МОН.

Відповідно до протоколу № 3 засідання атестаційної колегії МОН від 06.06.2022 прийнято рішення у формі наказу від 06.06.2022 № 530 Про рішення з питань присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань та внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 7 квітня 2022 року № 320, відповідно до п. 2 якого:

- скасоване рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 22 вересня 2021 року, протокол № 13 (131), про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 Механіка деформівного твердого тіла у зв`язку з порушенням вимог пункту 14 Порядку присудження наукових ступенів в частині використання наукових текстів, ідей, розробок, наукових результатів і матеріалів інших авторів без посилання на автора та/або на джерело опублікування, та вимог підпункту 1 пункту 2 наказу Міністерства освіти і науки України від 23 вересня 2019 року № 1220 Про опублікування результатів дисертації на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 8 жовтня 2019 за №1086/34057, в частині того, що основні наукові результати дисертації на здобуття наукового ступеня доктора наук має бути висвітлено не менше ніж у 20 наукових публікаціях, які розкривають основний зміст дисертації.

Також підпунктом 5 пункту 3 наказу висловлено зауваження стосовно дисертації здобувача наукового ступеня доктора фізико-математичних наук ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 3.8 Положення № 1059 в частині відображення у відгуку офіційного опонента інформації про наукову новизну результатів дисертації та повноту викладу в опублікованих працях наукових положень і висновків дисертації офіційним опонентам: ОСОБА_2 , доктору фізико-математичних наук, професору; ОСОБА_3 , доктору фізико-математичних наук, професору; ОСОБА_4 , доктору фізико-математичних наук, професору.

Вказане рішення відповідача позивач вважає протиправним а тому звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані, серед іншого, Законом України Про вищу освіту від 01.07.2014 № 1556-VII (далі Закон № 1556-VII), Порядком присудження наукових ступенів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 № 567 (далі Порядок № 567), Вимогами до опублікування результатів дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук, затверджені наказом Міністерства освіти і науки України від 23 вересня 2019 року № 1220 (далі Наказ № 1220), Положенням про експертну раду з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.2011 № 1058 (далі Наказ № 1058).

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1556-VII підготовка кандидатів та докторів наук, розпочата до 1 вересня 2016 року, здійснюється закладами вищої освіти та науковими установами відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом. За результатами захисту дисертацій на здобуття наукового ступеня кандидата наук та наукового ступеня доктора наук у спеціалізованих вчених радах, утворених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері наукової і науково-технічної діяльності, відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, здобувачам наукових ступенів присуджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері наукової і науково-технічної діяльності, ступінь кандидата або доктора наук відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, та видається диплом кандидата або доктора наук.

Відповідно до п.п. 6, 12 Порядку № 567 (чинного станом на час початку підготовки позивача для отримання наукового ступеню доктора наук) наукові ступені доктора і кандидата наук присуджують спеціалізовані вчені ради за результатами прилюдного захисту дисертацій.

МОН затверджує рішення спеціалізованих вчених рад про присудження наукових ступенів і видає дипломи доктора та кандидата наук.

До опублікованих праць, які відображають основні наукові результати дисертації, з відповідної галузі науки належать: монографії; посібники (для дисертацій з педагогічних наук); статті у наукових, зокрема електронних, фахових виданнях України; статті у наукових періодичних виданнях інших держав з напряму, з якого підготовлено дисертацію.

Перелік наукових фахових видань України затверджується в установленому МОН порядку.

Повноту викладу матеріалів дисертації в опублікованих працях здобувача визначає спеціалізована вчена рада.

Мінімальну кількість та обсяг публікацій, які розкривають основний зміст дисертацій, визначає МОН.

Згідно п.п.14, 26 Порядку № 567 якщо у дисертації використано ідеї або розробки, що належать співавторам, разом з якими опубліковані наукові праці, здобувач повинен відзначити цей факт у дисертації та в авторефераті з обов`язковим зазначенням конкретного особистого внеску в такі праці або розробки.

У МОН розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН.

Якщо під час проведення експертизи дисертації встановлено порушення спеціалізованою вченою радою вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, то МОН скасовує рішення ради про присудження наукового ступеня, вживає заходів, зокрема, вказує на недоліки під час розгляду дисертації та проведення її захисту.

Як вище встановив суд, спірне рішення прийняте у зв`язку із встановленням відповідачем порушення спеціалізованою вченою радою вимог пункту 14 Порядку присудження наукових ступенів в частині використання наукових текстів, ідей, розробок, наукових результатів і матеріалів інших авторів без посилання на автора та/або на джерело опублікування, та вимог підпункту 1 пункту 2 наказу № 1220, в частині того, що основні наукові результати дисертації на здобуття наукового ступеня доктора наук має бути висвітлено не менше ніж у 20 наукових публікаціях, які розкривають основний зміст дисертації. В свою чергу, експертна рада встановила що 14 публікацій здобувача ОСОБА_1 (праці під номерами 3, 4, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20 відповідно до переліку праць здобувача в його авторефераті) з 20 праць не відповідають вимогам наказу МОН України № 1220.

Надаючи оцінку вказаним підставам, суд зазначає таке.

Щодо наукової роботи, що знаходиться в переліку праць здобувача в його авторефераті під номером 3, а саме: Экспериментальное обоснование варианта модели поведение материала с памятью формы и псевдоупругостью у науковому журналі Моделювання та інформаційні технології: зб. наук. пр. Інституту проблем моделювання в енергетиці ім. Г.Є. Пухова НАН України, №80. - 2017. - С 81-87.

Згідно пункту 5.1 Атестаційного висновку експертної ради зазначено, що вище вказана робота опублікована у науковому виданні, яке у 2017 році було фаховим з технічних наук, але не було фаховим після 2015 року з фізико-математичних наук.

Відповідно до пп. 1 п. 2 наказу № 1220 до наукових публікацій, які розкривають основний зміст дисертації належать: статті у наукових виданнях, включених до Переліку наукових фахових видань України.

Згідно абз. 3 пункту 1 Вимог Наказу № 1220 зазначено, що наукові публікації зараховуються за темою дисертації у разі дотримання зокрема умови щодо опублікування статей у наукових фахових виданнях, які на дату їх опублікування внесено до Переліку наукових фахових видань України, затвердженого в установленому законодавством порядку.

Відповідно до Постанови ВАК від 14.10.2009 № 1-05/4 Перелік наукових фахових видань України, в яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук пунктом 69 визначено, що журнал Моделювання та інформаційні технології: зб. наук. пр. Інституту проблем моделювання в енергетиці ім. Г.Є. Пухова НАН України належить до переліку ВАК (технічні галузі наук).

Згідно переліку наукових спеціальностей, що затверджений наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.2011 № 1057 встановлено, що спеціальність 01.02.04 Механіка деформівного твердого тіла, за якою підготовано докторську дисертацію позивача, відноситься як до фізико-математичної, так і до технічної галузі науки.

Таким чином, оскільки наукова спеціальність дисертації позивача відноситься також до технічних наук, а публікація наукової роботи під номером 3 здійснена у науковому фаховому (технічному) виданні України, затвердженого в установленому законодавством порядку, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача про невідповідність вказаної публікації (№ 3) вимогам наказу МОН № 1220.

Стосовно закордонних публікацій, що містяться в переліку праць здобувача в його авторефераті під номером 14, 15 та 18 , а саме:

- The Scientific Heritage: Domichev K. On the question of convergence solutions numerical nonstationary problems of modeling thermomechanics / K. Domichev, A. Petrov, P. Steblyanko // The scientific heritage. - Budapest, № 59 (59), 2021 - p. 15-17;

- Domichev K. Modeling behavior textured and non-textured alloy at great deformations / K. Domichev, P. Steblyanko, A. Petrov // The scientific heritage. -Budapest, № 60 (60), 2021- p.17-19;

- Domichev K. Mathematical model shear lines for plastic deformation / K. Domichev, P. Steblyanko, A. Petrov // The scientific heritage. - Budapest, № 61 (61),2021 - p.54-56.

Відповідно до ч. 2 Вимог Наказу № 1220 встановлено, що зарахування статей, опублікованих у наукових періодичних виданнях інших держав з наукового напряму, за яким підготовлено дисертацію здобувача, покладається на спеціалізовану вчену раду за умови відповідності такого видання тематичній спрямованості з певної галузі науки (знань), спеціалізації видання, наявності у складі редколегії фахівців з відповідної галузі науки (знань), за якою планується захист дисертації; наявності активного ISSN-номера видання; наявності процедури рецензування публікацій та дотримання виданням редакційної етики.

У Атестаційному висновку щодо цих статей в пункті 5.3.1. йдеться про таке: Згідно інформації з сайту видання The Scientific Heritage, це видання приймає до опублікування статті з усіх без виключення наукових спеціалізацій економіка, історія, філологія, техніка, політологія, хімія, тощо. У редколегії видання The Scientific Heritage відсутні доктори фізико-математичних наук. Взагалі відсутні фахівці у галузі математики, механіки, прикладної математики. Публікації 3 статей здобувача у виданні The Scientific Heritage не відповідають вимогам Наказу № 1220, оскільки це видання не можна вважати науковим виданням з напряму досліджень дисертації здобувача. Крім того, праці обсягом 2-3 сторінки за участі ще двох співавторів можуть, у кращому випадку, вважатися тезами, а не науковими статтями.

Надавши оцінку вказаним посиланням суд зазначає, що на першій сторінці наукового видання The scientific heritage. - Budapest, № 59, 60, 61, 2021 (а.с. 160-162 Тому 1) є інформація про склад редакційної колегії, в переліку членів якої присутній Якушев Василь - кандидат технічних наук, асоційований професор вищої математики. Таким чином, у редколегії видання The Scientific Heritage брав участь фахівець у галузі технічних наук та математики, тобто з відповідної галузі науки (знань) за якою позивач здобуває науковий ступінь.

Суд врахував, що на офіційному сайті наукового видання The scientific heritage (https://www.tsh-journal.com/journal/) є інформація про те, що в науковому журналі є розділ під назвою фізико-математичні науки, що на переконання суду вказує на відповідність видання тематичній спрямованості з наукового напряму дослідження дисертації позивача.

Суд також зазначає, що законодавство України не встановлює будь-яких обмежень щодо обсягу публікацій. Водночас, пункт 4.9.2.4 ДСТУ 3017:2015 не встановлює обсяг тез, у зв`язку із чим зауваження експерта щодо того, що публікації позивача можуть вважатися тезами, суд вважає необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача про невідповідність вказаних публікацій (14, 15, 18) вимогам наказу МОН № 1220.

Стосовно статей що міститься в переліку праць здобувача (№№ 12 та 17), а саме:

- Colloquium-journal: Domichev K. Use of splines in simulation of functionally inhomogeneous materials / K. Domichev // Colloquium-journal -Warszawa, Polska. - 2021. - No.3(90). - p.16-18.;

- Domichev K. Simulation of behavior of pseudo-elastic-plastic NiTi alloy at large deformations / K. Domichev, P. Steblyanko, A. Petrov // Colloquium-journal, 2021 - Warszawa, Polska, №5(92) - p.6-8.

В пункті 5.3.2 Атестаційного висновку стосовно цих статей зазначено згідно інформації з сайту видання Colloquium-journal, дане видання приймає до опублікування статі з біології, медицини, техніки, філософії, економіки, історії, хімії та навіть з фізики й математики. Але у редколегії даного видання фахівці з математики, механіки та прикладної математики відсутні. Публікації 2 статей здобувача у виданні Colloquium-journal не відповідають вимогам наказу МОН № 1220, оскільки дане видання не можна вважати науковим виданням з напряму досліджень дисертації здобувача. Крім того, ці статті обсягом дві-три сторінки можуть вважатися лише тезами.

Надавши оцінку вказаним посиланням суд встановив, що у складі редколегії наукового видання Colloquium-journal бере участь ОСОБА_14 , який має вчене звання доктора філософії з фізики (а.с. 164 Тому 1). Таким чином, у редколегії видання Colloquium-journal брав участь фахівець у галузі науки (знань, фізико-математичні) за якою позивач здобуває науковий ступінь.

Суд врахував, що на офіційному сайті наукового видання Colloquium-journal (https://colloquium-journal.org/uk/pro-nas/) є інформація про те, що в науковому журналі є розділ під назвою фізико-математичні науки, що на переконання суду вказує на відповідність видання тематичній спрямованості з наукового напряму дослідження дисертації позивача.

З підстав зазначених вище, зауваження експерта щодо того, що публікації позивача можуть вважатися тезами, суд вважає необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача про невідповідність вказаних публікацій (12, 17) вимогам наказу МОН № 1220.

Стосовно статті що міститься в переліку праць здобувача (№ 8), а саме:

- Domichev K. Iterative methods improved accuracy for solving nonstationary problem thermomechanics / K. Domichev, P. Steblyanko, A. Petrov // Collective monograph on Theoretical and experimental aspects of revealing and solving the current issues of fundamental sciences, International Academy of Science and Higher Education, London, United Kingdom, 2017. - p. 27-29.

В пункті 5.4 Атестаційного висновку стосовно цієї статті зазначено має обсяг три сторінки та два співавтора. Така публікація може вважатися лише тезами, а не розділом монографії має обсяг три сторінки та два співавтора. Така публікація може вважатися лише тезами, а не розділом монографії.

З підстав зазначених вище, зауваження експерта щодо того, що публікація позивача може вважатися тезами, суд вважає необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача про невідповідність вказаної публікації (№ 8) вимогам наказу МОН № 1220.

Щодо п`яти наукових статей (№№ 9, 10, 11, 13, 16) в атестаційному висновку (п. 5.3.3) йдеться про те, що у редколегіях цих видань не представлені фахівці з математики, прикладної математики, видання не відносяться до напряму досліджень позивача.

Надавши оцінку вказаним посиланням, суд зазначає таке.

Щодо публікацій (№№ 9, 10, 11) в журналі Scientific journal innovative solutions in modern science:

- Domichev K. Phenomenological modeling of volume nanomaterials with form memory / K. Domichev, P. Steblyanko, A. Petrov // Scientific journal innovative solutions in modern science. - Dubai, 2020 - No. 4(40). - p.5-17;

- Domichev K. Simulation of behavior of functionally - heterogeneous materials under temperature loads / K. Domichev, P. Steblyanko, A. Petrov // Scientific journal innovative solutions in modern science.-New York, 2020 - No. 8(44).-p.5-11;

- Domichev K. Modeling the behavior of the physical and geometric non-linear functional heterogeneous materials / K. Domichev // Scientific journal innovative solutions in modern science. - New York, №1(45), 2021- p.82-90.

Суд встановив, що у складі редколегії наукового видання Scientific journal innovative solutions in modern science бере участь ОСОБА_15 (а.с.167 Тому 1), яка є Професором кафедри математики Національного університету Києво-Могилянська академія (https://scholar.google.com.ua/citations?user=q76liugAAAAJ&hl=uk). Таким чином, у редколегії видання Scientific journal innovative solutions in modern science брала участь фахівець у галузі науки (знань) за якою позивач здобуває науковий ступінь.

Суд врахував, що на офіційному сайті наукового видання Scientific journal innovative solutions in modern science є інформація про тематичне спрямування видання, зокрема, щодо технічних наук, що на переконання суду вказує на відповідність видання тематичній спрямованості з наукового напряму дослідження дисертації позивача (як зазначалося вище, відповідно до переліку наукових спеціальностей затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.09.2011 № 1057 спеціальність дисертації позивача 01.02.04 Механіка деформівного твердого тіла відноситься не тільки до галузі фізико-математичних наук, але й до технічних наук).

Щодо публікації АДРЕСА_1 - №14.-p.26-29.

Суд встановив, що у складі редколегії наукового видання журналу Research-science бере участь ОСОБА_16 (а.с. 170 Тому 1), який є кандидатом математичних наук. Таким чином, у редколегії видання Research-science брав участь фахівець у галузі науки (знань) за якою позивач здобуває науковий ступінь.

Суд врахував, що на офіційному сайті наукового видання Research-science є інформація про тематичне спрямування видання, зокрема, щодо математичних та фізичних наук, що на переконання суду вказує на відповідність видання тематичній спрямованості з наукового напряму дослідження дисертації позивача.

Щодо публікації АДРЕСА_2 , Austria - 2021 - №1. P.7.

Суд встановив, що у складі редколегії наукового журналу The Young Scholars бере участь ОСОБА_17 (а.с. 172 Тому 1), який є доктором технічних наук. Таким чином, у редколегії видання The Young Scholars брав участь фахівець у галузі науки (знань) за якою позивач здобуває науковий ступінь.

Суд врахував, що на офіційному сайті наукового видання The Young Scholars (https://ppublishing.org/edition/the-young-ycholars-journal) є інформація про тематичне спрямування видання, зокрема, щодо фізико-математичних наук, що на переконання суду вказує на відповідність видання тематичній спрямованості з наукового напряму дослідження дисертації позивача.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача про невідповідність вказаних публікацій (№№ 9, 10, 11, 13, 16) вимогам наказу МОН № 1220.

Щодо колективної монографії позивача, що міститься в переліку праць здобувача (№ 20): ОСОБА_1 . Математичне та комп`ютерне моделювання складних технічних систем / К. Е. Дьомічев, В. Є. Бондаренко, Т. І. Цюпій В. В. Хайдуров - К.: Вид-во Київського міжнародного університету (ISBN 978-617651-206-6), 2019. - 248 с.

В пункті 5.4 абзаці 4 Атестаційного висновку зазначено: ця публікація має скоріше навчально-методичний характер, ніж науково-дослідницький.

Надавши оцінку вказаному посиланню суд зазначає, що ані Атестаційний висновок, ані висновок МОН не містить жодних обґрунтувань, що вказували б на підстави віднесення вказаної роботи позивача до категорії з навчально-методичним характером, як і не містить жодних посилань про те, чому робота № 20 не може бути віднесена до науково-дослідницької.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача про невідповідність публікації № 20 вимогам наказу МОН № 1220.

Щодо публікацій позивача (№ 1, 2):

- Demichev K. Development of the method with enhanced accuracy for solving problems from the theory of thermo-psevdoelastic-plasticity / K. Demichev, А. Petrov, Yu. Chernyakov, P. Steblyanko, V. Haydurov // Eastern European Journal of Enterprise Technologies. 2018. Vol. 4/7 (94). P. 25-33 (наукометрична база Scopus, Q2 квартиль);

- АДРЕСА_3 та новітні технології, Інститут металофізики ім. Г.В. Курдюмова НАН України, 2021 -Том 43, випуск 1 - с. 107-128 (наукометрична база Scopus, Q3 квартиль).

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 частини 2 наказу № 1220 наукова публікація у виданні, віднесеному до першого і другого квартилів (Q1 і Q2) відповідно до класифікації SCImago Journal and Country Rank або Journal Citation Reports, прирівнюється до трьох публікацій, у виданні, віднесеному до третього квартиля (Q3),- до двох публікацій.

Суд встановив, що згідно відомостей наукометричної бази Scopus, видання Eastern European Journal of ОСОБА_18 (https://www.scopus.com/sources.uri) має найвищий процентиль 47%, відтак відноситься до третього квартиля (Q3), у зв`язку із чим публікація позивача (№ 1), у відповідності до абзацу 3 пункту 1 частини 2 наказу № 1220 має бути прирівняна до двох публікацій.

Суд також врахував, що Інститут металофізики ім. Г.В. Курдюмова НАН України відноситься до третього квартиля (Q3) (https://www.imp.kiev.ua/), у зв`язку із чим публікація позивача (№ 2), у відповідності до абзацу 3 пункту 1 частини 2 наказу № 1220 має бути також прирівняна до двох публікацій.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги визнання відповідачем відповідності публікацій (№№ 5, 6, 7, 19) вимогам наказу МОН № 1220, суд доходить висновку про наявність у позивача 20 наукових публікаціях, які розкривають основний зміст дисертації, які відповідають вимогам наказу МОН України № 1220 та як наслідок необґрунтованість спірного рішення відповідача у цій частині.

Щодо встановлення порушення позивачем пункту 14 Порядку присудження наукових ступенів № 567.

Відповідно до пункту 14 Порядку присудження наукових ступенів № 567 (чинного станом на час надходження до відповідача атестаційної справи позивача), якщо у дисертації використано ідеї або розробки, що належать співавторам, разом з якими опубліковані наукові праці, здобувач повинен відзначити цей факт у дисертації та в авторефераті з обов`язковим зазначенням конкретного особистого внеску в такі праці або розробки.

У разі виявлення текстових запозичень, використання ідей, наукових результатів і матеріалів інших авторів без посилання на джерело дисертація знімається з розгляду незалежно від стадії проходження без права її повторного захисту.

Аналіз вказаних положень вказує на обов`язок особи, яка захищає дисертацію, у разі використання нею ідей або розробок, що належать співавторам, разом з якими опубліковані наукові праці, відзначити цей факт у дисертації.

В атестаційному висновку експертної ради вказано: формулювання пп. 2, 6 і 7 наукової новизни роботи (с.3 автореферату) та пп. 2, 6 і 7 з опису наукових результатів докторської дисертації ОСОБА_1 ) майже повністю збігається з формулюваннями пп. 1, 4 і 5 наукової новизни та основних наукових результатів дисертації на здобуття освітньо-наукового ступеня доктора філософії ОСОБА_5 Моделювання термомеханічної поведінки матеріалів з пам`яттю форми (с. 28-29), захищеної у 2019 році в Дніпровському національному університеті ім. О. Гончара.

Надавши оцінку вказаному посиланню суд зазначає, що ані Атестаційний висновок, ані висновок МОН не містить жодних обґрунтувань із відповідним аналізом вищевказаних пунктів дисертації позивача із дисертацією ОСОБА_5 , що вказували б на дійсне виявлення у дисертації позивача текстових запозичень, використання ідей, наукових результатів і матеріалів ОСОБА_5 .

Суд врахував, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суд зазначає, що одне лише посилання експерта на майже повний збіг з формулюваннями без відображення здійсненого аналізу на предмет використання у дисертації позивача текстових запозичень, використання ідей, наукових результатів і матеріалів ОСОБА_5 , не може слугувати самостійною та достатньою підставою для висновку про порушення позивачем пункту 14 Порядку присудження наукових ступенів № 567.

Крім того, відповідно до п. 27 Порядку № 567 експертні ради з питань проведення експертизи дисертацій проводять експертизу захищених дисертацій, розглядають питання, що належать до їх компетенції, готують експертні висновки про відповідність встановленим вимогам і відповідають за якість та об`єктивність підготовлених ними висновків.

Разом з тим, атестаційний висновок у вищевказаній частині не відповідає критеріям якості та об`єктивності.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Разом з тим, беручи до уваги вищевказані обставини, суд доходить висновку, що у ході розгляду справи відповідач не довів правомірність прийнятого рішення про скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 22.09.2021 про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 Механіка деформованого твердого тіла, у зв`язку із чим п. 2 наказу МОН від 06.06.2022 № 530 у частині що стосується позивача належить визнати протиправним та скасувати.

Крім того суд також доходить висновку про необхідність визнання протиправним та скасування підп. 5 п. 3 наказу МОН від 06.06.2022 № 530, як похідної вимоги, оскільки офіційним опонентам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 висловлено зауваження з підстав недотримання Порядку № 567 та Наказу № 1220, які в свою чергу не підтвердились за наслідками судового розгляду цієї справи.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Обираючи належний та ефективний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 цього Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Відповідно до п.п. 26-27, 29-30 Порядку № 567 у МОН розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН.

Контроль за науковим рівнем дисертацій МОН здійснює за участю експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій.

Рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукових ступенів доктора або кандидата наук набирає чинності з дати набрання чинності наказом МОН про затвердження рішення спеціалізованої вченої ради та видачу відповідного диплома на підставі рішення атестаційної колегії.

Аналіз вказаних приписів вказує на те, що затвердження рішення спеціалізованої вченої ради та видача відповідного диплома належить до виключної компетенції атестаційної колегії, яка є колегіальним органом, у зв`язку із чим не може здійснюватися судом.

Суд зазначає, що відповідно до відповідно до п. 29 Порядку № 567 повторний розгляд дисертації та атестаційної справи у МОН здійснюється за рішенням суду із залученням фахівців, які не брали участі у попередній експертизі дисертації, у зв`язку із чим виконуючи завдання адміністративного судочинства, передбачене у ст. 2 КАС України суд дійшов висновку, що для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути дисертацію позивача та атестаційну справу із залученням фахівців, які не брали участі у попередній експертизі дисертації та прийняти рішення за наслідками їх розгляду з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд врахував таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 06.06.2022 № 530 Про рішення з питань присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань та внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 7 квітня 2022 року № 320 у частині:

- п. 2 щодо скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 08.051.10 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 22.09.2021 про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 Механіка деформованого твердого тіла;

- підп. 5 п. 3 щодо висловлення зауваження стосовно дисертації здобувача наукового ступеня доктора фізико-математичних наук ОСОБА_1 за порушення вимог п. 3.8 Положення № 1059 в частині відображення у відгуку офіційного опонента інформації про наукову новизну результатів дисертації та повноту викладу в опублікованих працях наукових положень і висновків дисертації офіційним опонентам: ОСОБА_2 , доктору фізико-математичних наук, професору; ОСОБА_3 доктору фізико-математичних наук, професору; ОСОБА_4 доктору фізико-математичних наук, професору.

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України повторно розглянути дисертаційну роботу ОСОБА_1 Метод дослідження поведінки елементів конструкцій з функціонально-неоднорідних матеріалів при великих деформаціях, поданої на здобуття наукового ступеня доктора фізико-математичних наук за спеціальністю 01.02.04 - механіка деформівного твердого тіла та атестаційну справу із залученням фахівців, які не брали участі у попередній експертизі дисертації та прийняти рішення за наслідками їх розгляду з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Міністерство освіти і науки України (01135, м. Київ, проспект Берестейський, 10, );

3) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара (49010, м. Дніпро, проспект Гагаріна, 72, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 04.03.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК