Справа № 511/4160/23
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 511/4160/23
Провадження № 2-а/947/73/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суді Куриленко О.М.

за участю секретаря судового засідання Солтановської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондаря Володимира Михайловича, третя особа ОСОБА_2 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до інспектора паркування Бондаря В.М. про скасування постанови про накладення на неї адміністративного стягнення ОДП 58066152 від 20.12.2023 року у виді штрафу за ч.3 ст.122 КУпАП.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж.В. від 29 грудня 2023 року вказану справу було передано на розгляд до Київського районного суду м.Одеси на підставі статті 29 КАС України.

Ухвалою судді від 02 лютого 2024 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

16 лютого 2024 до канцелярії суду надійшли заяви від позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 про розгляд справи за їх відсутності.

29 лютого 2024 року представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому останній категорично не погодився з вимогами позивача, вважав їх необгрунтованими, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони у судове засідання, призначене на 06.03.2024 року, не з`явилися.

Представник відповідача Бродецька С.Б. просила відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Суд, зважаючи на наявність в матеріалах справи заяв позивача - ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 про розгляд справи за їх відсутності та наявність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву, вважає, що справа може бути розглянута в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Постановою інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради серія Бондаря Володимира Михайловича, ОДП5806152 від 20.12.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за ч. З ст.122 КУпАП.

Підставою для складання даної постанови стало те, що 20.12.2023 року о 12:09:46 годині в м. Одесі по вул. Чорноморського козацтва, 6, водій транспортного засобу НОМЕР_1 здійснив зупинку стоянку ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 ПДР України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч.3 ст. 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржувані у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Аналіз наведеної норми права свідчити про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачених ст. 53-1 КУпАП державні інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені виконавчих органів та здійснюють контроль за дотриманням вимог Правил дорожнього руху та Правил маркування транспортних засобів на території міста в частині дотримання всіма суб`єктами правил зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради це суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, інспектор паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондарь Володимир Михайлович є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень та не має статусу юридичної особи.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.3, 4, 5, 6 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

При цьому, відповідно до ст. 48 КАС України, суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем тільки за згодою позивача.

Однак, відповідного клопотання під час розгляду справи заявлено не було, що виключає можливість задоволення позову, пред`явленого до неналежного відповідача.

Крім того, інспектором Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондарем Володимиром Михайловичем було встановлено за даними Єдиного державною реєстру трайспортних засобів, що за номерним знаком НОМЕР_1 зареєстровано транспортний засіб ЗАЗ DAFWОO SENS, власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса власника - АДРЕСА_1 та за отриманими даними складено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОДП 5806152 та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що автомобіль належить їй па праві власності, але за усною домовленістю ним користується її чоловік.

Однак, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1197 від 14.11.2018 року затверджено «Порядок внесення відомостей про належною користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів». Відповідно до п.2. пп. 2 Порядку належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка ви конус повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка с власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реестру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п. 3 Порядку підставами для внесення до Реестру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користування ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Враховуючи вищевикладене, належним користувачем є особа, відомості про яку занесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на підставі одного із передбачених порядком документу.

Аналогічна норма зазначена в ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, а саме у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд бере до уваги, що доказів відсутності у позивача посвідчення водія у судовому засіданні надано не було і з будь-якими клопотаннями щодо витребування зазначених доказів позивач до суду не зверталась, своїм правом бути присутньою у судовому засіданні не скористалась.

Таким чином, інспектором паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондарем Володимиром Михайловичем було правомірно винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ОДП 58066152 від 20.12.2023 року за ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14 березня 2018 у справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Натомість відповідачем повністю доведено, що винесена постанова про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондаря Володимира Михайловича, третя особа ОСОБА_2 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.