Справа № 160/5150/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2024 рокуСправа №160/5150/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є. розглянувши у письмовому провадженні заяву Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення у справі №160/5150/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 подала до суду заяву про роз`яснення судового рішення у справі №160/5150/23 у якій зазначила, що рішенням суду, зокрема серед іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 у період з 01.05.2022 по 12.07.2022 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 виходячи із розрахунку 100000,00 грн на місяць, з урахуванням раніше виплаченої суми додаткової грошової винагороди за цей період. В той же час, в Акті службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022 №320 "Про результати службового розслідування" (яке не скасовано, чинне станом на сьогодні), встановлено наступне:

1) позивач після поранення 26.04.2022 та 29.04.2022, лікування по пораненню 29.04.2022 по 13.05.2022, проходження ВЛК і подальшого лікування за іншим діагнозом (з 20.05.2022 по 07.06.2022), після прибуття до військової частини НОМЕР_1 (08.06.2022) не залучався до виконання бойових завдань безпосередньо на лінії зіткнення (в т.ч. на спостережних пунктах, вогневих позиціях та/або на ВОП) через свій психо-емоційний стан та очікував переведення до іншої військової частини в ЗСУ.

2) Відомості про позивача та виконання ним безпосередньо в рапорті (донесенні) командира підрозділу командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , бойових (спеціальних) завдань в бойовому наказі (розпорядженні), журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 , відсутні. При цьому в ході аналізу Окремого доручення слід дійти висновку, що наявність лише усіх трьох документів є підставою для включення військовослужбовця до наказу про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100 тисяч гривень.

3) Довідка про безпосередню участь №575 від 04.08.2022 року надана Позивачу вже після виключення військовослужбовця зі списків військової частини НОМЕР_1 (виключений 15.07.2022 та переведений до нового місця служби). Вказана довідка видана з порушеннями встановленого порядку, в т.ч. були відсутні підстави для її видання, так як військовослужбовець не був відряджений до іншого місця проходження військової служби, а взагалі переведений до нового місця служби; не відповідає вимогам Окремого доручення: зокрема формі та обов`язковим елементам додатку №1 або додатку №2 за відсутності відомостей про рапорт командира підрозділу про виконання.

Крім того, військова частина НОМЕР_1 зазначила, що в результативній частині рішення судом визначено, що здійснення нарахування повинно здійснюватися за період з 01.05.2022 по 12.07.2022 року (без зазначення періодів та підстав такого нарахування період проходження лікування по пораненню, період безпосередньої участі позивача в бойових діях). Наприклад, в 20.05.2022 року позивач вибув з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 для проходження ВЛК, і лише 23.05.2022 року позивач скерований військовою частиною НОМЕР_2 до Санаторію «Солоний лиман» (КП "Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр "Солоний лиман" Дніпропетровської обласної ради) на стаціонарне лікування, про що свідчить направлення військової частини НОМЕР_2 від 23.05.2022 №354. Тобто період з 20.05.2022 року по 23.05.2022 не охоплює час лікування по пораненню, так як військово-лікарська комісія не є лікуванням. З урахуванням викладеного, просила роз`яснити рішення у справі №160/5150/23 в частині нарахування ОСОБА_1 у період з 01.05.2022 по 12.07.2022 додаткової грошової винагороди.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 прийнято заяву Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення у справі №160/5150/23 до розгляду. Повідомлено, що розгляд заяви здійснюватиметься у письмовому провадженні. Роз`яснено позивачу та 2-му відповідачу їх право подати заперечення або пояснення на заяву про роз`яснення судового рішення.

ОСОБА_1 та Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки правом на надання заперечень або пояснень не скористались.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі № 160/5150/23 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 у період з 01.05.2022 по 12.07.2022 додаткової грошової винагороди на підставі Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 виходячи із розрахунку 100000,00 грн на місяць.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 у період з 01.05.2022 по 12.07.2022 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 виходячи із розрахунку 100000,00 грн на місяць, з урахуванням раніше виплаченої суми додаткової грошової винагороди за цей період.

Зобов`язано Дніпропетровський обласний центр комплектування та соціальної підтримки виплатити ОСОБА_1 нараховану військовою частиною НОМЕР_1 додаткову грошову винагороду за період з 01.05.2022 по 12.07.2022 на підставі Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 виходячи із розрахунку 100000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 в адміністративній справі №160/5150/23 залишено без змін.

Таким чином, рішення суду набрало законної сили 06.12.2023.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з вимогами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 254 КАС України передбачено порядок роз`яснення судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановляння ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим вказана правова норма не містить.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 27.02.2019 року у зразковій справі №806/3265/17.

Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення формальних недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності судового рішення, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18.10.2018 року у справі №823/867/16, від 21.08.2018 року у справі №803/3805/15 тощо. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту; які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Разом з тим, визначений ст.254 КАС України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не погоджується з рішенням суду та як підстави для його роз`яснення наводить лише доводи на спростування мотивів суду викладених у рішенні.

Суд наголошує, що не є предметом роз`яснення судового рішення покликання заявника на те, що суд неправильно дослідив та встановив обставини справи, що призвело до прийняття рішення з яким заявник не погоджується. Такі доводи можуть бути покладені в основу оскарження рішення до суду вищої інстанції.

Так, наведені доводи заявника про те, що відомостями Акту службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022 №320 "Про результати службового розслідування", спростовується безперервне перебування позивача на лікуванні та прийняття безпосередньої участі в бойових діях з 01.05.2022 по 12.07.2022, що свідчить про неможливість нарахування визначеної судом додаткової винагороди, вказують лише на непогодження заявника із мотивами рішення суду в цій частині, що фактично є підставами оскарження судового рішення.

Суд зауважує, що механізм, визначений у ст. 254 КАС України, не може використовуватися, якщо учасник процесу не згоден з мотивами судового рішення, порушує питання про внесення змін або нових даних у судове рішення.

Крім того, відповідно до змісту заяви, Військова частина НОМЕР_1 не вказує в чому полягає незрозумілість судового рішення та не посилається на конкретні обставини, а по суті заперечує законність рішення суду, а отже, фактично порушує питання про роз`яснення мотивів його ухвалення.

При розгляді заяви про роз`яснення судового рішення суд дійшов висновку, що мотивувальна та резолютивна частини рішення суду від 31.08.2023 викладені зрозуміло і не містять у собі труднощів для розуміння його точного змісту. В рішенні чітко зазначено мотиви, з яких виходив суд при його прийнятті, а також положення закону якими він керувався.

За таких обставин, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 не підлягає роз`ясненню, оскільки є зрозумілим, не містить будь-яких положень щодо яких можуть виникнути суперечності стосовно їх розуміння або неоднозначне тлумачення при виконанні. Мотиви прийнятого рішення і тим більше незгода з судовим рішенням учасника судового провадження не є підставою для його роз`яснення в порядку ст. 254 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст. ст. 14, 241-246, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення у справі №160/5150/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна