Справа № 380/3690/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2024 року

м. Київ

справа № 380/3690/23

адміністративне провадження № К/990/5574/24

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Москвіта Зіновія Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року

у справі №380/3690/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління НП у Львівській області Шляховського О. від 02 лютого 2023 року № 454 "Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП";

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління НП у Львівській області Шляховського О. від 14 лютого 2023 року № 66 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- негайно поновити позивача на посаді слідчого СВ відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 02 лютого 2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 02 лютого 2023 року № 454 "Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП" в частині застосування до майора поліції ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14 лютого 2023 року № 66 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п. 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Поновлено ОСОБА_2 на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області з 15 лютого 2023 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.02.2023 року по 14.06.2023 року включно у сумі 68694 (шістдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн з відрахуванням податків та зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області з 15 лютого 2023 року.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у сумі 16325 (шістнадцять тисяч триста двадцять п`ять) грн з відрахуванням податків та зборів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

29 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката Москвіта Зіновія Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №380/3690/23.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2024 року касаційну скаргу адвоката Москвіта Зіновія Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

13 лютого 2024 року касаційна скарга представника позивача повторно надійшла до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункти 1, 3 та 4 частини 4 статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження.

Щодо посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.04.2022 року у справі № 540/186/20, від 26.01.2022 року у справі №620/397/21, від 09.02.2022 року у справі № 160/12290/20 щодо можливості притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності за відсутності складу дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

При цьому, суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.

Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Посилаючись на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, заявник не наводить обґрунтування, які б свідчили про подібність правовідносин у цій справі та у справах, у яких Верховним Судом були зроблені висновки.

Проаналізувавши доводи скаржника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у силу положень пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки у касаційній скарзі не зазначено норму права, яка застосована судом без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.

Також у касаційній скарзі скаржник вказує пункт 3 частину 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статті 19 та частини 2 статті 29 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Разом з тим, у пунктах 81-85 постанови Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі №420/14443/22 викладено правовий висновок щодо застосування вказаних скаржником норм, та зазначено, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

При цьому за змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.

Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно, як помилково вважає позивач.

Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

З огляду на наявність висновку Верховного суду щодо вказаних представником позивача норм, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також скаржник визначає як підставу касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, однак зазначене здійснено без посилання на відповідний пункт частини 2, 3 статті 353 КАС України, що не є належним обґрунтуванням зазначеної підстави касаційного оскарження.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а представник позивача обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Москвіта Зіновія Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №380/3690/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська