Справа № 140/33956/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33956/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в сумі 100000,00 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах;

зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в сумі 100000,00 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді старшого техніка медичної служби в/ч НОМЕР_1 . Протягом тривалого часу ОСОБА_1 приймав участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому мав право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яку отримував по січень 2023 року включно.

Бойовим розпорядженням командира НОМЕР_2 обрТрО №8/1205/дек ОСОБА_1 було наказано організувати та забезпечити роботу медичного пункту 111 обр ТрО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності 111 обрТрО.

На думку позивача, виконуючи бойові завдання на підставі бойових розпоряджень, він протягом лютого - березня 2023 року фактично приймав участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», однак в/ч НОМЕР_1 збільшена додаткова винагорода протиправно не нараховувалася та не виплачувалася.

Позивач також зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 , як начальником медичної служби в/ч, у лютому та березні 2023 року на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 було подано рапорти про виплату військовослужбовцям медичної служби в/ч НОМЕР_1 додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Однак, відповідачем вказані рапорти не були взяті до розгляду. У зв`язку з чим 22.07.2023 ОСОБА_2 , як начальником медичної служби в/ч, на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 було подано повторний рапорт про виплату військовослужбовцям медичної служби в/ч НОМЕР_1 додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року та заявлено вимогу про проведення службової перевірки за даним фактом.

02.09.2023 командиром в/ч НОМЕР_1 було затверджено Акт службового розслідування щодо невиплати додаткової винагороди за рапортом ОСОБА_2 . Згідно вказаного Акту службового розслідування підставою відмови у виплаті визначено: відсутність поіменного складу підрозділу, якому було доручено виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження. Однак, на думку позивача, вказаний факт є неправдивим, оскільки у бойовому розпорядженні командира НОМЕР_2 обрТрО №8/1205/дск та рапортах ОСОБА_2 конкретно вказані поіменні списки військовослужбовців, які брали участь у виконанні бойових завдань згідно конкретних бойових розпоряджень.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.24).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.31-36, 53-61) відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивач дізнався про порушення (на його думку) своїх прав, яке виразилося у недоотриманні додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн за лютий 2023 року та за березень 2023 року, - 22.04.2023, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату додаткової винагороди від 07.12.2023 №584 та копією відомості зарахувань додаткової винагороди від 22.04.2023. Однак, позивач звернення до суду із позовною заявою не здійснив. Натомість, звернувся із відповідною позовною заявою лише 16.11.2023 (тобто після більше 6 місяців з дня, з якого дізнався про порушення свого права), що свідчить про явне порушення позивачем при подачі позовної заяви встановленого законом строку позовної давності (6 місяців).

Крім того, зазначив, що бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023, на яке посилається позивач, було видано 10.02.2023, та не містить будь-яких посилань на виконання позивачем завдань, перебуваючи в зоні бойових дій з 01.02.2023 по 10.02.2023. Також, відповідно до рапортів начальника медичної служби щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за лютий-березень 2023 в розмірі 100000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань, на які посилається позивач (вих.№8/1057, вих №1913 від 31.03.2023), дні виконання бойових завдань позивачем у лютому 2023 - з 01 по 25 лютого 2023 року, а в березні з 08 по 31 березня 2023 року. Таким чином, можна дійти об`єктивного висновку, що в період з 01 по 10 та з 26 по 28 лютого 2023 року, а також з 01 по 07 березня 2023 року відсутнє будь-яке підтвердження про виконання бойових(спеціальних) завдань позивачем, знаходячись в зоні воєнних(бойових) дій. Отже, на думку відповідача, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в сумі 100000,00 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023 , а саме за час з 01.02.2023 по 10.02.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах є безпідставною.

Також відповідач вказав, що безумовними складовими для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн медичному персоналу медичних підрозділів є наявність: бойового розпорядження про визначення бойових завдань медичному персоналу в зоні ведення бойових дій; запису в журналі бойових дій, бойового донесення про виконання бойових завдань медичним персоналом медичного підрозділу в зоні бойових дій; доповіді про виконання визначених бойових (спеціальних) завдань медичним персоналом медичного підрозділу у районах ведення воєнних (бойових) дій.

Вважає, що видання бойового розпорядження командиром військової частини НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023 щодо здійснення завдань з медичного забезпечення підрозділів у визначеному районі оборони та рапорт начальника медичної служби з вимогою про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн військовослужбовцям медичної служби в/ч НОМЕР_1 , зміст якого не стосується виконання бойового розпорядження позивачем в зоні бойових дій, не може вважатись достатніми підставами для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, за відсутності відповідного підтвердження перебування медичного персоналу медичних частин (зокрема позивача) в районах ведення воєнних (бойових) дій та виконання зазначеного бойового розпорядження.

Після отримання бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023 щодо здійснення завдань з медичного забезпечення підрозділів у визначеному районі оборони позивач був зобов`язаний виконати його та доповісти про виконання визначеного завдання командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові.

Ані позивач, ані його командир жодної доповіді про виконання визначених бойових (спеціальних) завдань відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №8/1205/дск в лютому-березні 2023 року саме у районах ведення воєнних (бойових), на яке посилається позивач, дій, не зробили.

Записи в журналі бойових дій в/ч НОМЕР_1 , як і бойове донесення командира медичного підрозділу про виконання позивачем бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №8/1205/дск в лютому-березні 2023 року саме у районах ведення воєнних (бойових) дій також відсутні.

За даним фактом в/ч НОМЕР_1 було призначено та проведено службове розслідування, відповідно до висновків якого комісією додатково були досліджені журнал бойових дій в/ч НОМЕР_1 та бойові розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 . У вказаних документах не визначено конкретних завдань, місця та час їх виконання. Факт участі медичної служби у бойових діях або заходах з виконання бойових (спеціальних) завдань свого документального підтвердження не знайшов, що також підтверджує відсутність вищезазначених складових, необхідних для призначення позивачеві додаткової винагороди в розмірі 100000 грн.

Окремо зазначає про те, що акт про результати службового розслідування, затверджений командиром в/ч НОМЕР_1 02.09.2023, за даним фактом позивачем у встановленому законом порядку оскаржений не був.

08.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що фактично в/ч НОМЕР_1 не заперечує, що ОСОБА_1 проходить службу та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області у лютому березні 2023 року. Безпосередньо у акті службового розслідування, затвердженому 02.09.2023 командиром в/ч НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області у лютому березні 2023 року, виконував бойові завдання з медичного забезпечення, перебуваючи в зоні виконання бойового завдання в Лиманській ОТГ в населеному пункті Озерне згідно бойового розпорядження командувача ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 590т від 02.10.2022 та бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №8/1205дск від 10.02.2023. У акті службового розслідування також встановлено, що у журналі бойових дій в/ч НОМЕР_1 та бойових розпорядженнях командира ВЧ НОМЕР_1 відсутній поіменний склад підрозділу, якому було доручено виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження. Однак, вказаний факт є відвертою неправдою, оскільки у бойовому розпорядженні командира НОМЕР_2 обрТрО №8/1205/дск та рапортах ОСОБА_2 конкретно вказані поіменні списки військовослужбовців, які брали участь у виконанні бойових завдань згідно конкретних бойових розпоряджень. Наголошує, що недотримання посадовими особами в/ч НОМЕР_1 вимог щодо ведення організаційно-розпорядчої та кадрової документації у в/ч НОМЕР_1 в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Також звертає увагу, що облік участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії покладається на військову частину. Крім того, посилання відповідача на те, що позивачем не оскаржувався Акт службового розслідування, а тому позивач погодився з його результатами, вважає нікчемним, оскільки чинне законодавство не передбачає оскарження такого роду документів (а.с.88-91).

12.12.2022 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких викладені у відповіді на відзив пояснення, міркування та аргументи відповідачем не визнаються повністю, з підстав, викладених у відзиві (а.с.95-104).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2022 №38 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за мобілізацією до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не менше одного місяця, та зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 на всі види забезпечення. З 24.02.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.69).

Згідно з витягом із бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск з метою виконання завдань з медичного забезпечення підрозділів в зоні ведення бойових дій, водію-санітару медичного пункту, сержанту ОСОБА_1 визначено бойове завдання: з моменту отримання розпорядження організувати та забезпечити роботу медичного пункту обрТрО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності обрТрО (а.с.72).

Начальником медичної служби в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 були подані командиру в/ч НОМЕР_1 рапорти від 27.02.2023 та 31.03.2023 про виплату військовослужбовцям медичної служби даної частини додаткової винагороди за лютий 2023 року та березень 2023 року в сумі 100000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угрупування військ (сил) Сил оборони держави, в тому числі сержанту ОСОБА_1 , на підставі бойових розпоряджень №БР-590т від 02.10.2022, №БР-8/1209дск від 10.02.2023, дні виконання з 01 по 25 лютого 2023 року, з 08 по 31 березня 2023 року (а.с.70, 71), які залишились без реалізації.

Позивач вважає, що, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій у період здійснення заходів по наданню медичної допомоги військовослужбовцям з 01.02.2023 по 31.03.2023, має право на додаткову винагороду до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з огляду на що звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України закріплює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частини перша, друга, четверта та сьома).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168), в редакції Постанови від 20.01.2023 №43, чинної з 21.01.2023, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», згідно з наказом Міністерства оборони №44 від 25.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, та який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023 (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

- 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

- на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

- з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- 50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах);

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

- 30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу XXXIV Порядку №260).

Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 розділу XXXIV Порядку №260).

Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України (пункт 6 розділу XXXIV Порядку №260).

Таким чином, для отримання підвищеної додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої Постановою №168, військовослужбовцю необхідно безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів, та виконувати бойові (спеціальні) завдання, визначені пунктом 2 Порядку №260, з обов`язковим підтвердженням такої участі бойовим наказом (розпорядженням), журналом бойових дій та рапортом командира підрозділу про участь в таких заходах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 16.03.2023 №127 та від 11.04.2023 №167 (а.с.63-68) сержанту ОСОБА_1 , за періоди виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, в розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.02.2023 по 25.02.2023 та з 08.03.2023 по 31.03.2023 відповідно.

Підставою для виплати такої винагороди слугували бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.10.2022 №БР-590т, журнал бойових дій в/ч НОМЕР_1 №39дск від 24.02.2022, рапорти начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 вих.8/1057 від 28.02.2023 та начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 вих.№2019 від 04.04.2023.

Крім того, судом встановлено, що начальником медичної служби в/ч НОМЕР_1 були подані рапорти від 27.02.2023 та від 31.03.2023 (а.с.70, 71) про виплату, зокрема військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави за дні виконання ним бойових розпоряджень №БР-590т від 02.10.2022, №БР-8/1205дск від 10.02.2023 (з 01.02.2023 по 25.02.2023 та з 08.03.2023 по 31.03.2023).

Вказані рапорти не були задоволені та з метою перевірки факту невиплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн пропорційно участі в бойових діях військовослужбовцям медичної служби в/ч НОМЕР_1 за період лютий-березень 2023 року було призначено службове розслідування.

Відповідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 02.09.2023, неправомірних дій посадових осіб в/ч НОМЕР_1 в процесі не включення особового складу медичної служби в/ч НОМЕР_1 до наказів командира про виплату додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року в розмірі 100 тис.грн пропорційно часу участі в бойових діях особовому складу військової частини не виявлено (а.с.11-17).

Зокрема, в ході службового розслідування встановлено, що згідно з поясненнями ОСОБА_1 він виконував бойове розпорядження командувача ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.10.2022 №БР-590т та бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 10.02.2023 №8/1205дск на посаді водія-санітара медичного пункту військової частини, в період лютого-березня 2023 перебував в межах Лиманської ОТГ в н.п.Озерне, щоденно здійснював евакуацію поранених та загиблих військовослужбовців з Серебрянського лісу як обслуговуючий медичний персонал. Військовослужбовці, які мешкали разом з ним та виконували бойові розпорядження, додаткову винагороду за вказаний період отримали в повному обсязі, проте він не отримав.

Встановлюючи відсутність неправомірних дій посадових осіб в/ч НОМЕР_1 в процесі не включення особового складу медичної служби в/ч НОМЕР_1 до наказів командира про виплату додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року в розмірі 100 тис.грн, комісія службового розслідування взяла до уваги той факт, що командир підрозділу (медичної служби) не подав належним чином оформлений рапорт, у журналі бойових дій та бойових розпорядженнях в/ч НОМЕР_1 не визначено конкретних завдань, місця та час їх виконання, поіменний особовий склад підрозділу, якому доручено їх виконання.

Водночас, обґрунтовуючи наявність підстав для виплати додаткової винагороди за лютий-березень 2023 року в підвищеному розмірі, позивач вказує, що виконував бойове розпорядження в/ч НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023, а підтвердженням виконання бойових завдань є відповідні рапорти начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що згідно з витягом із бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск бойове завдання: з метою виконання завдань з медичного забезпечення підрозділів в зоні ведення бойових дій сержанту ОСОБА_1 наказано з моменту отримання розпорядження організувати та забезпечити роботу медичного пункту обрТрО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності обрТрО (а.с.72).

Бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » БР-590т від 02.10.2022, на виконання якого також посилається позивач, відповідач на вимогу суду не надав з огляду на таємність цього документа.

У рапортах начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 (а.с.70, 71) про виплату додаткової винагороди в сумі 100000 грн зазначено про виконання позивачем бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави в період з 01 по 25 лютого 2023 року, з 08 по 31 березня 2023 року на підставі бойових розпоряджень ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №БР-590т від 02.10.2022 та в/ч НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023.

Разом з тим, беручи до уваги сутність додаткової винагороди, суд зазначає, що така винагорода є стимулюючою виплатою, яка реалізується за умови виконання бойових (спеціальних) завдань та забезпечення їх виконання у районах ведення воєнних (бойових) дій, а не за принципом лише перебування військовослужбовців у районах ведення воєнних (бойових) дій.

При цьому підтвердженням виконання бойових завдань має бути журнал бойових дій чи, зокрема, бойове донесення і саме командир підрозділу повинен підтвердити, хто саме і які саме завдання виконував.

Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази (журнали бойових дій, бойові донесення) виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень саме в районах ведення бойових дій, подані начальником медичної служби в/ч НОМЕР_1 рапорти про виплату додаткової винагороди за лютий-березень 2023 року такої інформації теж не містять.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям за сукупності таких умов:

безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби);

виконання бойових (спеціальних) завдань, зокрема, - у районах ведення воєнних (бойових) дій медичним персоналом медичних частин та підрозділів.

При цьому райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України.

Однак жоден з документів, на які посилається позивач, не містить інформації про виконання ним завдань в конкретному районі ведення бойових дій, а також про те, чи була організована та забезпечена робота медичного пункту в такому районі і яка безпосередня участь позивача у забезпеченні такої роботи в період лютого-березня 2023 року.

Отже, матеріалами справи не підтверджується наявність підстав для нарахування та виплати сум додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000 грн за лютий, березень 2023 року, оскільки відсутні докази залучення позивача до виконання завдань, визначених абзацами 2-12 п.2 розділу ХХХІV Порядку №260.

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджуються належними та допустимими доказами, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій