Справа № 200/7183/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Справа№200/7183/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з січня 2020 року він отримує пенсію. Проте, при розрахунку його стажу не враховано трудовий та страховий стаж: з 14.10.1996 по 24.05.1997 (стажування у приватного нотаріуса), з 30.07.1997 по 01.01.1999, з 01.01.2003 по 01.01.2004, з 01.01.2009 по 01.01.2010, з 01.01.2011 по 01.01.2012, з 01.01.2014 по 01.01.2015 (приватна нотаріальна діяльність). Позивач зазначає, що вказані періоди не були враховані у зв`язку з відсутністю даних про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків за 2003, 2009, 2011 та 2014 роки згідно з довідкою за формою ОК-5. Втім ОСОБА_1 зазначає, що ним у встановленому порядку було сплачено страхові внески та подані відповідні звіти, що підтверджується копіями платіжних доручень та відповіддю податкового органу, а тому відмова відповідача у зарахуванні спірних періодів є протиправною.

З огляду на вказане, позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі заяви від 09 червня 2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві внести відомості до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо періодів нотаріальної діяльності позивача за 2003, 2009, 2011, 2014 роки та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.01.2020, зарахувавши до страхового стажу період роботи 14.10.1996 по 24.05.1997, з 30.07.1997 по 01.01.1999, за 2003, 2009, 2011, 2014 роки та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Відповідач позов не визнав. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.06.2023 № 81 позивачу відмовлено у допризначенні пенсії за віком відповідно до заяви від 09.06.2023. Так, представник пенсійного органу зазначає, що у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за періоди з 14.10.1996 по 24.05.1997, з 30.07.1997 по 31.12.1998 та за 2003, 2009, 2011, 2014 роки, у зв`язку з відсутністю звітності, тобто у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів для підтвердження вказаних періодів, у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як органу державної влади, відсутні правові підстави для зарахування цих періодів до страхового стажу позивача. Крім того, представник пенсійного органу звертає увагу на пропуск позивачем строків звернення до суду. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 18.12.2023 Донецький окружний адміністративний суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху. На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем надано примірник позовної заяви, який відповідає вимогам, що встановлені законодавством.

25 грудня 2023 року суд виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання позивача про витребування доказів - задовольнив. Прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі № 200/7183/23. Розгляд адміністративної справи № 200/7183/23 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішення, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дію воєнного стану продовжено та станом на день винесення рішення він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_1 .

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 02.10.1989 встановлено, що з 14.10.1996 по 24.05.1997 він проходив стажування у приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Хіміч О.А.

Крім того, з 30.07.1997 ОСОБА_1 почав займатися приватною нотаріальною діяльністю. Так, з 30.07.1997 він приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ( свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 2670 від 13.06.1997), а з 17.11.2014 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (свідоцтво про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 1474 від 17.11.2014).

Відповідно до повідомлення від 28.11.2005 позивач зареєстрований як платник страхових внесків.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Печерський район) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На звернення позивача до Пенсійного органу, представниками Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надано відповідь, відповідно до якої зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди з 14.10.1996 по 24.05.1997, з 30.07.1997 по 31.12.1998 та з 01.01.2003 по 31.12.2003, 2009, 2011, 2014 у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Головне управління ДПС у Донецькій області на звернення позивача, листом від 05 вересня 2023 року повідомило, що інформаційні системи, які використовувалися органами податкової служби в 2003-2009 роках, велися на локальних серверах та на теперішній час доступ до інформації за зазначений період відсутній. Згідно з наявними даними відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи загальна сума річного оподатковуваного доходу позивача склала: 2011 рік 674 293, 08 грн., 2014 рік 646 537, 00 грн.

Дійсно, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (за формою ОК-5) у 2003, 2009, 2011 та 2014 роках відсутні відомості про сплату страхових внесків позивачем.

Втім, з копій платіжних доручень позивача вбачається, що 26 березня 2010 року, 28 квітня 2015 року, позивачем сплачено страхові внески за 2009 рік (17 746, 61 грн.) та 2014 рік (11 834, 13 грн.). Крім того, згідно з випискою з електронного кабінету платника податків, у позивача відсутня заборгованість зі сплати єдиного внеску.

На звернення позивача про перерахунок пенсії, відповідачем винесено рішення від 15.06.2023 № 81 про відмову у допризначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю підстав.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно з ч. 1 ст.16 Закону № 1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

В першу чергу, суд зазначає, що у період з 14.10.1996 по 24.05.1997 позивач працював стажистом приватного нотаріуса, проте вказаний період не зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що ст. 13 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на момент роботи позивача стажистом нотаріуса) передбачала, що стажистом нотаріуса може бути особа, яка має вищу юридичну освіту (університет, академія, інститут). Стажист нотаріуса проходить стажування в державній нотаріальній конторі або у приватного нотаріуса. Умови роботи визначаються трудовим контрактом між стажистом та приватним нотаріусом чи державною нотаріальною конторою з додержанням законодавства про працю. Нотаріус забезпечує підготовку стажиста до нотаріальної діяльності.

Таким чином, саме на приватного нотаріуса, у якого проходив стажування позивач, покладався обов`язок сплачувати страхові внески.

Отже, несплата страхувальником страхових внесків та єдиного соціального внеску за період з 14.10.1996 по 24.05.1997 не може слугувати підставою для не зарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача, адже у вказаний період позивач працював на посаді стажиста приватного нотаріуса, а тому саме роботодавець мав сплачувати страхові внески за позивача. Суд зауважує, що право на зарахування вказаного періоду до страхового стажу виникло у позивача саме з моменту призначення пенсії, а тому перерахунок пенсії ОСОБА_2 має бути проведений з 06.01.2020

Щодо періоду нотаріальної діяльності позивача з 30.07.1997 по 01.01.1999, за 2003, 2009, 2011, 2014 роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з пунктом 3 статті 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Так, Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів (яка діяла в межах спірного періоду) встановлено, що платниками зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування є: фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні нотаріуси (п.2.7 Інструкції).

Відповідно до пункту 18 зазначеної Інструкції платники зборів, зазначені в пп.2.2, 2.4, 2.7 цієї Інструкції, зобов`язані: вести облік виплати громадянам коштів, у тому числі в натуральній формі, з яких проводиться відрахування на соціальне страхування та своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати до Пенсійного фонду страхові збори, а також подавати йому відповідні звіти.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року N 400/97-ВР встановлено такі ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема для платників збору, визначених у пункті 2.7 Інструкції, у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Збори громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, адвокатів, їх помічників, приватних нотаріусів та інших громадян, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці, нараховуються на чистий доход, що підлягає оподаткуванню, тобто на різницю між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що пов`язані з одержанням доходу, на підставі витягів з податкових декларацій. При цьому не враховуються суми акцизного збору і податку на добавлену вартість. Такі витяги, завірені податковою інспекцією, подаються платником до Пенсійного фонду в 15-денний строк після закінчення кварталу. При визначенні чистого доходу громадянина-підприємця не включаються суми винагород, одержані ним за працю по угодах цивільно-правового характеру, так як нарахування страхових зборів на них повинно здійснювати підприємство, що виплачує винагороду, крім випадків, коли суми винагород виплачені підприємством (фірмою), що являється іноземною юридичною особою (пункт 7.1 Інструкції).

При цьому, пунктом 7.7 Інструкції було встановлено, що орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток N 4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Окрім цього, за правилами частини першої, пункту «а» частини другої статті 56, частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), який діяв у спірні періоди трудової діяльності позивача, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

У заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає суду підстави для висновку, що у спірний період на законодавчому рівні було передбачено зарахування для обчислення пенсій заробітку, одержаного громадянами від здійснення підприємницької діяльності у разі сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України, оскільки такі громадяни підлягали державному соціальному страхуванню, провадили трудову діяльність, як самозайняті особи і підлягали реєстрації як платники внесків в органах ПФУ.

Крім того, суд звертає увагу, що у підпункті 1 пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 зазначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за нормами Закону № 1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вказаного Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

У пункті 2.1. розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04 червня 1998 року затверджене Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення № 794), згідно з пунктом 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно з пунктом 7 Положення № 794 уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 р. № 16-6 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 року за № 998/6189 (далі Інструкція № 16-6) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

З аналізу наведених вище норм видно, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.

Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 № 2148-VIII, розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058 доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

При цьому, до Порядку № 22-1 також були внесені зміни, за змістом яких періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно з пунктом 6 указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Отже, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу зокрема з 2000 по 2004 року займалася підприємництвом, для його страхового стажу є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Водночас, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують вищенаведені норми спеціального Порядку № 22-1, яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.

Враховуючи вищенаведене, періоди зайняття нотаріальною діяльністю у спірний період можуть бути зараховані до страхового стажу позивача лише у разі подання доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду за вказані періоди.

Отже, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів для підтвердження права на зарахування до його страхового стажу періоду здійснення нотаріальної діяльності (докази подання відповідної звітності до Пенсійного фонду України про нарахування і сплату страхових внесків із їх відображенням у обліку відповідача) з 30.07.1997 по 01.01.1999 та за 2003 рік, а тому відсутні правові підстави щодо зарахування вказаного періоду. Крім того, суд акцентує увагу, що у позові ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовано відсутність доказів сплати страхових внесків за період з 30.07.1997 по 01.01.1999.

Стосовно періоду нотаріальної діяльності позивача за 2009, 2011 та 2014 роки, суд наголошує, що копіями платіжних доручень підтверджено, що 26 березня 2010 року, 28 квітня 2015 року, позивачем сплачено страхові внески за 2009 та 2014 роки. Крім того, виписка з електронного кабінету платника податків свідчить про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Суд також зауважує, що позивачем була подана податкова декларація про суми нарахованих доходів, а тому у встановленому порядку податковим органом були нараховані страхові внески. Доказів наявності заборгованості зі сплати страхових внесків до суду не надано.

Вказані доводи позивача щодо сплати страхових внесків жодним чином не спростовані Пенсійним органом.

З огляду на наведене, суд зауважує, що вказані періоди мають бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .

Враховуючи, що рішення Пенсійного органу від 15.06.2023 № 81 є необґрунтованим в аспекті визначення позивачу страхового стажу, суд вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Тому з метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ст. 9 КАС України.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях здійснення зарахування страхового стажу та відповідного перерахунку пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на такий перерахунок, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2023 про внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо періодів нотаріальної діяльності та зарахування спірних періодів до страхового стажу та проведення перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд наголошує, що вимога позивача здійснити перерахунок його пенсії саме з 06.01.2020 із зарахуванням періодів його нотаріальної діяльності наразі є необґрунтованою, адже жодного доказу щодо подання документів, що підтверджують сплату страхових внесків саме на момент призначення пенсії до суду не надано.

Отже вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві внести відомості до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно періодів нотаріальної діяльності позивача та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.01.2020, зарахувавши до страхового стажу період роботи наразі не підлягають задоволенню.

Вимоги щодо визнання дій протиправними також не підлягають задоволенню, адже негативні наслідки для ОСОБА_1 має саме спірне рішення, втім дії відповідача щодо його прийняття є реалізацією владно-управлінських функцій.

Суд вважає помилковою позицію пенсійного органу щодо пропуску строків звернення до суду, адже спірним питанням є рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.06.2023.

Отже, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 600, 00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.06.2023 № 81 про відмову у допризначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.01.2020, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 14.10.1996 по 24.05.1997, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2023 року про внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо періодів нотаріальної діяльності з 30.07.1997 по 01.01.1999 та з 01.01.2003 по 31.12.2003, 2009, 2011, 2014 років та зарахування періодів нотаріальної діяльності з 30.07.1997 по 01.01.1999 та з 01.01.2003 по 31.12.2003, 2009, 2011, 2014 років до страхового стажу та проведення перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 600, 00 грн (шістсот гривень).

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб