Справа № 240/27566/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Житомир

справа № 240/27566/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, в розмірі 30000 грн щомісячно за період з 01.06.2023 по 31.08.2022;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нараховування та виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, в розмірі 30000грн щомісячно за період з 01.06.2023 по 31.08.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є військовослужбовцем, у період дії воєнного стану набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168. Однак, за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 відповідачем протиправно ненараховувалася та невиплачувалася додаткова винагорода у розмірі збільшеному до 30000 грн.

Вказує, що відповідач у листі від 17.07.2023 №813/6785 не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач не перебував на військовій службі у період з 01.06.2022 по 31.08.2022, у тому числі не було надано доказів, зокрема, наказів які слугували підставою позбавлення таких виплат.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну (за вх.№77013/23), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Зазначає, що до наказів про виплату додаткової грошової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовилися виконувати бойові накази та самовільно залишили місце служби під час воєнного стану, за місяць у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира.

В свою чергу, оскільки за результатами службового розслідування встановлено невиконання позивачем наказу командира в червні та серпні 2022 року, та в липні 2022 року встановлено самовільне залишення місця служби, у зв"язку з чим за рапортами командира підрозділу проводилися службові розслідування за результатами яких позивача притягнуто до відповідальності.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положеньст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України на особливий період воєнного стану у складі військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді командира відділення управління взводу управління командира артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

Відповідно до пункту 3 та Додатку 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород" від 02.07.2022 №451 наказано не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям (за період з 01 червня по 30 червня 2022 року), а саме ОСОБА_1 внаслідок невиконання бойового наказу, із зазначенням підстави - п.10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 №248/1298 (а.с.76-77, 78).

Згідно з пунктом 8 та Додатку 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану" від 02.08.2022 №689 наказано не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям (за період з 01 липня по 31 липня 2022 року), а саме ОСОБА_1 внаслідок самовільного залишення військової частини, із зазначенням підстави - наказ командира військової частини №186 від 03.07.2022 (а.с.103-104, 105).

Відповідно до пункту 9 та Додатку 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану" від 03.09.2022 №909 наказано виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям, а саме ОСОБА_1 за період з 01 серпня по 31 серпня 2022 року у розмірі не більше 100000 грн на місяць (а.с.160, 161, 162).

Позивач, аргументуючи підстави звернення до суду вказав, що про наявність підстав за якими його позбавлено виплати додаткової винагороди за червень та липень 2022 року, стало відомо після отримання представником позивача відповіді на запит, також зауважував, що згідно з випискою з його карткового рахунку, виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за серпень 2022 року, яка зазначена у довідці від 23.06.2023 №133/5054 не здійснювались.

Тому, не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача, яка спрямована на позбавлення його права на додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та вважаючи свої права на отримання належного грошового забезпечення за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд вказує на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100000,00грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30000,00 гривень.

У контексті наведеного слідує висновок, що сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від №248/1298 від 25.03.2022, підпунктом 9.7 пункту 9 якого установлено до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. та 30000 грн. не включати військовослужбовців, за такими підставами, зокрема:

- відмова виконувати бойові накази (розпорядження), у зв`язку із чим військовослужбовцю не виплачується така винагорода за місяць в якому здійснено порушення.

Вказане доручення доведено, у тому числі командирам військових частин, телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.03.2022 року №428/1298.

За таких обставин, документальне підтвердження виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби) є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. Позбавлення такої виплати можливе, зокрема, у разі невиконання бойового наказу.

Щодо невиплати позивачу додаткової грошової винагороди за червень 2022 року, суд зазначає наступне.

Виходячи зі спірних правовідносин, суд враховує, що підставою для не виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, за червень 2022 року стало невиконання військовослужбовцем ОСОБА_1 28.06.2022 бойового наказу.

Про позбавлення позивача додаткової винагороди (у розмірі 30000 грн) за червень 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 видано наказ №451 від 02.07.2022.

Як свідчать матеріали справи, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №449 від 30.06.2022, на підставі рапорту командира 2 десантно-штурмового батальйону підполковника ОСОБА_2 , вхідний №5737 від 29.06.2022, призначено службове розслідування по факту відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, зокрема, прапорщиком ОСОБА_1 (а.с. 55, 56-57, 54).

За наслідками проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування, яким встановлено зокрема, що своїми діями прапорщик ОСОБА_1 порушив вимоги ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також ст.1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З огляду на викладене, службовим розслідуванням, за наслідками якого винесено наказ "Про результати службового розслідування по факту відкритої відмови виконання бойового завдання 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 " №358 від 05.07.2022 встановлено вину позивача та притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани (а.с. 71-73).

Водночас, суд наголошує, що обставини невиконання позивачем бойового розпорядження мали місце 28.06.2022 та досліджувалися під час службового розслідування. За наслідками встановленого правопорушення та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2022 №358 в територіальне управління ДБР, розташоване у м.Краматорськ, направлено повідомлення про вчинення, зокрема, ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ст.402 КК України (а.с. 74-75).

Суд враховує, що у даній справі позивачем не оспорюється проведення службового розслідування, його висновки та прийнятий за його наслідками наказ.

При цьому, факт невиконання військовослужбовцем бойового розпорядження, що може становити склад кримінального правопорушення, підлягає перевірці у відповідному кримінальному провадженні і може мати наслідком окремого, ніж дисциплінарного, виду відповідальності.

Окрім того, суд наголошує, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.07.2022 №451 на момент розгляду в суді даної справи є чинним, і ні позивачем, ні його представником (адвокатом) не надано доказів про його оскарження та не вказано про існування жодних інших обставин на спростування факту невиконання позивачем бойового наказу 28.06.2022.

Водночас, суд враховує, що про наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.07.2022 №451, як підставу для позбавлення позивача додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за червень 2022 року, військова частина вказала у довідці №133/5054 від 23.06.2023 (а.с. 23). Вказана довідка видана відповідачем на адвокатський запит від представника позивача від 06.06.2023 (а.с.22).

Суд акцентує увагу на тому, що згідно зі ст.88 Дисциплінарного Статуту військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що вищезазначені накази командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності оскаржувалися позивачем або були скасовані в установленому законом порядку.

Крім того позивачем не оскаржуються вказані накази в межах розгляду даної адміністративної справи, а тому суд не досліджує питання правомірності наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, невиплата позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за обставинами правопорушення, що мали місце 28.06.2022, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.07.2022 №451 відбулася за наявності обґрунтованих підстав.

Щодо підстав позбавлення позивача додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за липень 2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.9, 10 п.15 Розділу 1 Порядку №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Абзацом 2 п.5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до п.14 Розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Крім того, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022.

Відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини.

За містом п.9 окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Матеріали справи свідчать, що у Додатку 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану" від 02.08.2022 №689 підставою для позбавлення позивача додаткової винагороди (за період з 01 липня по 31 липня 2022 року) вказано - наказ командира військової частини №186 від 03.07.2022 (а.с.103-104, 105).

У свою чергу, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 №186, ОСОБА_1 вважається таким, що 03.07.2022 самовільно залишив військову частину під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в населеному пункті Хрестище Краматорського району Донецької області (а.с.191).

Згідно з пунктом 8 та Додатку 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану" від 02.08.2022 №689 наказано не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям (за період з 01 липня по 31 липня 2022 року), а саме ОСОБА_1 внаслідок самовільного залишення військової частини, із зазначенням підстави - наказ командира військової частини №186 від 03.07.2022 (а.с.103-104, 105).

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність п.8 оскаржуваного наказу в частині позбавлення позивача додаткових винагород, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за липень 2022 року.

Щодо доводів позивача про спростування факту самовільного залишення військової частини у липні 2022 року у зв"язку з направленням на огляд військово-лікарською комісією для проходження медичного огляду, суд вказує наступне.

Аргументуючи зазначені доводи позивач посилається на довідку військово-лікарської комісії від 21.07.2022 №799 (а.с. 24 зворот).

Однак, відповідно до змісту вказаної довідки медичний огляд ВЛК проведено щодо позивача - 21.07.2022, тобто зазначений доказ не стосується факту самовільного залишення позивачем військової частини саме 03.07.2022.

Окрім того, направлення на проведення медичного огляду також датоване більш пізньою датою - 13.07.2022 (а.с. 25).

Доводи позивача щодо неможливості подвійного притягнення до юридичної відповідальності, суд вважає безпідставними, зважаючи на наступне.

В обґрунтування позову позивач вказує, що вчинення ним дисциплінарного проступку не може бути підставою для позбавлення його права на виплату додаткової винагороди.

Суд зазначає, що за порушення вимог статей 11, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, а також статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на позивача було накладено дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани.

Що стосується позбавлення додаткової винагороди внаслідок скоєння дисциплінарного правопорушення, то згідно зі ст.27 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

З огляду на вищезазначене, в даному випадку позбавлення премії та додаткової винагороди військовослужбовця є похідними від накладення дисциплінарного стягнення за вчинений проступок та не є накладенням дисциплінарного стягнення, що не передбачене чинним законодавством.

Щодо підстав позбавлення позивача додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за серпень 2022 року, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до пункту 9 та Додатку 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану" від 03.09.2022 №909 наказано виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям, а саме ОСОБА_1 за період з 01 серпня по 31 серпня 2022 року у розмірі не більше 100000 грн на місяць (а.с.160, 161, 162).

Вказане нарахування позивачу за серпень 2022 року додаткової винагороди у розмірі 100000 грн також підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 №133/5054 від 23.06.2023 та даними виписки з карткового рахунку позивача, згідно з якими 26.09.2022 позивачу виплачено кошти у розмірі 98500 грн = (100000 грн - 1500 грн (військовий збір)) (а.с. 23, 26 зворот.).

На противагу зазначеному, позивач заперечує виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за серпень 2022 року та просить здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.

Суд вказує, що відповідно до правового аналізу положень пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 передбачає, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується додаткова винагорода в одному із зазначених розмірів, а саме:

- у розмірі до 30000 гривень, як військовослужбовцю за виконання військових обов"язків у період воєнного стану;

- у розмірі до 100000 грн, як військовослужбовю, який бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Отже, нарахування додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях взаємо виключає право військовослужбовця на нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн, тобто такі розміри додаткової винагороди не сумуються.

З огляду на викладене, за наявності чинного та не скасованого наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану" від 03.09.2022 №909, в частині що стосується виплати ОСОБА_1 за період з 01 серпня по 31 серпня 2022 року додаткової винагороди у розмірі не більше 100000 грн на місяць, підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн немає.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 04 березня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко