Справа № 580/2132/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2024 року Справа № 580/2132/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикородонний загін Державної прикордонної служби України) про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову в адміністративній справі за позовом військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикородонний загін Державної прикордонної служби України) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикородонний загін Державної прикордонної служби України) (далі - заявник) про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову:

- зупинити здійснення виконавчих дій (виконавче провадження), відкрите згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) СИРОТЮКА Дмитра Володимировича від 19.02.2024 за виконавчим листом у справі № 120/16891/23, виданим 05.02.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом по виконавчому провадженню ВП № 74209046, яке перебуває в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), до ухвалення рішення по суті даної справи.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що що у разі зобов`язання військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю в примусовому порядку, це призведе до покладення на позивача обов`язку сплатити додаткові витрати у вигляді судового, виконавчого збору та штрафних санкцій в разі невиконання постанови державного виконавця, чим буде заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам позивача у випадку задоволення позову про оскарження вказаної постанови, тому заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя розглядає заяву про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це вжиття судом до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі № 826/9263/17, ці підстави є оціночними. Тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

З огляду на приписи статті 151 КАС України небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України» під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявник просить вжити заходи забезпечення шляхом зупинення виконавчий дій за АСВП № 74209046 відкритим за постановою від 19.02.2024 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до ухвалення рішення по суті даної справи.

З наданої заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не вбачається, а заявником, не наведено суду істотних обставин та не надано достатніх доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів заявника, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Посилання на покладення на заявника обов`язку сплатити додаткові витрати у вигляді судового, виконавчого збору та штрафних санкцій в разі невиконання постанови державного виконавця не відповідає завданню процедури «забезпечення позову» та є припущеннями заявника, які не можуть бути взяті судом в якості достатньої підстави для забезпечення позову. До того ж заявник не надав суду доказів, які підтверджують необхідність заборони вчиняти будь-які дії та доводять, що не вжиття таких заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Як зазначено вище, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, такого - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З наданої заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не вбачається та не доведено заявником, що вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення виконавчих дій у ВП № 74209046 з виконання виконавчого листа у справі № 120/16891/23, виданого 05.02.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю не призведе до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , як стягувача за даним виконавчим листом.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами.

Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення виконавчих дій у ВП № 74209046 може призвести до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , а тому вжиття таких заходів у такий спосіб є неприпустимим.

Щодо твердження заявника про покладення на позивача обов`язку сплатити додаткові витрати у вигляді судового, виконавчого збору та штрафних санкцій в разі невиконання постанови державного виконавця, чим буде заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам позивача, то суд відхиляє такі твердження як необґрунтовані, оскільки відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (далі - Порядок) у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви (абз. 13-17 п. 5 розд. I Порядку).

Таким чином, у разі задоволення позовних вимог та скасування у судовому порядку постанов державного виконавця у заявника виникне право, а у держави обов`язок щодо повернення коштів, які було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, а тому заява про забезпечення позову в цій частині також не є обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави стверджувати про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2021 року у справі № 3Д/460/2/20.

Отже, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикородонний загін Державної прикордонної служби України) про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикородонний загін Державної прикордонної служби України) про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ