Справа № 420/27744/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27744/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року, прийняте у складі суду судді Бжассо Н.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 28.06.2023 №2.

Доводи позовної заяви ґрунтувались на тому, що підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» були відсутні, а відповідальності за несвоєчасне обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та їх реєстрацію в відповідному Єдиному державному реєстрі нормами Податкового кодексу України не передбачено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 28.06.2023 №2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на неправильному тлумаченні обставин справи та неправильному застосуванні норм матеріального права, тому просить прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що витратоміри-лічильники із заводськими номерами №№430390470, 430390461, 430390365, 430390357, 190090, не повірені за період з 28.10.2022 по 21.12.2022, при цьому здійснення повірки витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників з запізненням не спростовує ту обставину, що у періоди, про які зазначено вище, такі лічильники на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з уніфікованим номером 1018997, на якому було розпочато відпуск пального, не були повірені. Відносно посилань суду першої інстанції на положення Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, а також постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412 апелянт вказує, що судом застосовано до спірних правовідносин норми законодавства, які не підлягали застосуванню, адже вказані положення застосовуються до правовідносин, що стосуються засобів вимірювальної техніки, які вже мали позитивний результат повірки, однак, строк дії яких закінчився у період дії воєнного часу, а у спірних правовідносинах засоби вимірювальної техніки раніше повірені взагалі не були. Окрім того, в обґрунтування своєї правової позиції апелянт посилається на висновки суду апеляційної інстанції у межах справи №420/20864/23.

Представник позивача надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якого є 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 08.05.2023 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято наказ №247-п на проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з метою належної організації заходів по контролю за дотриманням норм законодавства у сфері обігу та оподаткування підакцизних товарів та відповідно до пп.20.1.10 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України (а.с.87).

На підставі наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області №247-п та направлень на проведення перевірки №112/09-02 та №113/09-02 спеціалістами ГУ ДПС у Закарпатській області з 14.02.2023 року по 23.02.2023 року проведено фактичну перевірку з питань контролю за дотримання норм законодавства у сфері обігу та оподаткування підакцизних товарів, ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» (), юридична адреса : Одеська область, Одеський район, с. Усатове вул. Вернидуба, буд. 9/в.

За результатами проведеної перевірки, 22.05.2023 року, складено акт перевірки №3417/07/16/09/44882553 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС (а.с.10-14).

З акту перевірки вбачається, що фактичною перевіркою встановлено, що ТОВ «ВСТ - ОЙЛ» порушено, зокрема, пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями).

На підставі акту перевірки №3417/07/16/09/44882553 від 22.05.2023 року про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №2 від 28.06.2023 року на суму 160000,00 грн. штрафних санкцій за порушення пп.230.1.2 п 230.1 ст.230 ПК України.

ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» оскаржено вказане податкове повідомлення-рішення до ДПС України.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 08.09.2023 року №26409/6/99-00-06-03-02-06 яким скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №2 від 28.06.2023 року без змін (а.с.34-37).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність підстав визначених у пп.80.2.5. п.80.2. ст.80 ПК України для проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень. Щодо встановлених перевіркою порушень пп.230.1.2 п 230.1 ст.230 ПК України, суд першої інстанції, із посиланням на положення Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, а також постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412, дійшов висновку, що позивачем доведено повірку паливо роздавальних колонок, витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників, які перевірялись податковим органом, а тому суд встановив, що висновки контролюючого органу є помилковими.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Тобто зазначеною нормою чітко визначено право контролюючого органу проводити фактичну перевірку з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Як вбачається з наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області №247-п від 08 травня 2023 року вказано, що перевірка ТОВ «ВСТ ОЙЛ» призначається з метою належної організації заходів по контролю за дотриманням норм законодавства у сфері обігу та оподаткування підакцизних товарів.

При цьому, до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.).

У цьому контексті слід зазначити, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання, про що неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема у постановах від 22.02.2024 (справа №420/6623/23), від 11.07.2023 (справа №240/959/20, від 05.07.2023 року (справа № 460/2663/22), від 12.08.2021 (справа №140/14625/20), від 10.04.2020 (справа №815/1978/18), від 25.01.2019 (справа №812/1112/16), від 05.11.2018 (справа №803/988/17), від 20.03.2018 (справа №820/4766/17).

На переконання колегії суддів вказане свідчить про те, що призначення перевірки у даному випадку зумовлено здійсненням функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, що є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що спірне повідомлення-рішення є протиправним, оскільки винесено за результатом проведення незаконної перевірки, на думку колегії суддів, є помилковим.

Водночас, щодо суті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або паливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що розпорядники акцизних складів зобов`язані були обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Законодавцем також було визначено і граничний строк для такого обладнання та реєстрації, зокрема по акцизному складу, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Згідно з пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Абзацом четвертим пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України передбачено, що норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) - з 1 квітня 2020 року.

Як вбачається з матеріалі справи оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 28.06.2023 №2 прийнято на підставі порушення позивачем пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.

Аналіз змісту Акту перевірки дозволяє стверджувати, що висновки податкового органу щодо відсутності витратомірів-лічильників із заводськими номерами №№430390470, 430390461, 430390365, 430390357, 190090, ґрунтувались на тому, що вказані лічильники не були повірені за період з 28.10.2022 (початок реалізації пального згідно Журналу обліку розрахункових операцій) по 21.12.2022.

Матеріали справи також свідчать, що починаючи з 26.12.2022 року, і зокрема, на момент проведення фактичної перевірки, вищевказані витратоміри-лічильники були належним чином повірені, згідно свідоцтв про повірку строком дії до 26 грудня 2024 року (а.с. 44-46). Паливні колонки були повірені за 22.12.2022 року по 22.12.2023 року (а.с. 47-56).

Таким чином, основним питанням на яке належить відповісти суду є питання, чи можуть вважатися відсутніми витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, які не були повірені певний час у минулому, однак на момент початку фактичної перевірки мали діючі свідоцтва про повірку.

При вирішенні цього спору слід враховувати, що положеннями пунктів 12 та 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України ПК України встановлено строки для виконання обов`язку платником податку для облаштування акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі та реєстрації таких в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також передбачено дату, з якої до таких платників застосовуються норми пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

При цьому відповідальності за недотримання відповідного строку (не пізніше 1 січня 2020 року), тобто за несвоєчасне обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та їх реєстрацію у Єдиному державному реєстрі нормами ПК України не передбачено.

Складом правопорушення, визначеного пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України, за яке передбачена штрафна санкція, є саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

У постанові від 19 січня 2023 року у справі №580/9246/21, , Верховний Суд сформував правову позицію, яка зводиться до того, що застосування пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України можливе виключно у випадку необладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, як передбачено диспозицією вказаної норми. Порушення строків обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та реєстрації їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (передбачених підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX Податкового кодексу України), якщо на час проведення перевірки встановлено їх наявність на акцизних складах та їх реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, не може бути підставою для застосування до платника податків пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

За змістом фактичних обставин справи, відповідачем не заперечувалось, що під час проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Закарпатській області було встановлено наявність на акцизному складі позивача, витратомірів-лічильників рівня палива із заводськими номерами №№430390470, 430390461, 430390365, 430390357, 190090, які на момент початку перевірки були належним чином повірені.

Враховуючи, що у ході перевірки контролюючим органом було встановлено наявність на акцизних складах позивача витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня нафтопродуктів, які були належним чином повірені, апеляційний суд доходить висновку про безпідставність притягнення позивача до відповідальності передбаченої пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України, оскільки на момент фактичної перевірки обладнання було встановлено та повірено, а підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, як і пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України не встановлено можливість кваліфікації вчиненої суб`єктом господарювання у певний проміжок часу дій/бездіяльності як таких, що становить порушення вимог податкового законодавства.

Аналогічні висновки було викладено у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року (справа № 400/5717/22) та на переконання колегії суддів є релевантними до спірних правовідносин.

Зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного у межах даної справи податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 28.06.2023 №2.

При цьому, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про безпідставність посилань суду першої інстанції на положення Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, а також постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412, оскільки вказані положення застосовуються до правовідносин, що стосуються засобів вимірювальної техніки, які вже мали позитивний результат повірки, однак, строк дії яких закінчився у період дії воєнного часу, а у спірних правовідносинах засоби вимірювальної техніки раніше повірені взагалі не були.

Згідно положень ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті та встановлено наявність підстав для задоволення позовних вимог, проте суд виходив з помилкових мотивів, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року в редакції даної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення змінити, виклавши мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко