Справа № 337/6709/23
Суддя: Ширіна С. А.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЄУН 337/6709/23

Провадження № 2-а/337/3/2024

01 березня 2024 року м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

Головуючого судді - Ширіної С.А.,

за участю секретаря судового засідання- Бикової С.Б.,

представника позивача-Михайлишина А.І.,

представника відповідача- Чернової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії АА№00012475 від 24.07.2023 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (в особі представника адвоката Михайлишина А.І.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в якому просить: постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 24.07.2023 серії АА № 00012475 скасувати та закрити провадження у справі; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 24.07.2023 серії АА № 00012475 його притягнуто до відповідальності за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме: 07.07.2023 р. о 19 год. 31 хв. за адресою: Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська область, транспортний засіб Renault premium д.н.з. НОМЕР_1 : відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевантаження загальної ваги транспортного засобу на 6,028 % (2,435 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 10 % (2,1 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше.

Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно та незаконно, всупереч діючому законодавству мотивуючи тим, що йому разом із постановою не надано доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів; оскаржувана постанова взагалі не містить інформації щодо напівпричепа, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм, натомість оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування; технічний засіб, яким здійснювалось зважування WIM 78, WAGA-WIM 35, зав. № 16 не має свідоцтва про його повірку; посилається на ТТН від 07.07.2023 № 0707/09, відповідно до якої автомобіль ФОП ОСОБА_1 перевозив олію, тобто рідкий вантаж, загальною вагою 40560 кг, що свідчить про відсутність перевантаження транспортного засобу за яке можна було б притягнути позивача до адміністративної відповідальності; вказує на те, що перевезення вказаного вантажу здійснювалось за маршрутом, на якому встановлено 5 (п`ять) пунктів автоматичного зважування, на чотирьох із п`яти пунктів автоматичного зважування, при цьому, як до так і після WIM 78, перевищення вагових параметрів в автоматичному режимі не зафіксовано; зазначає про неврахування похибки відстані між осями.

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до провадження суду та призначено судове засідання на 12 січня 2023 р. на 13-30 год. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

21 грудня 2023 року від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Притуліної Д.О. надійшов відзив, у якому вона зазначила, що 24.07.2023 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Дорошенко Ольгою Володимирівною, складено постанову серії AA № 00012475, згідно з якою встановлено, що 07.07.2023 о 19 год 31 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM, ДНЗ НОМЕР_1 ; зазначила щодо правомірності дій Відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та щодо встановлених Відповідачем порушень, що допустив суб`єкт господарювання під час здійснення перевезення вантажу; вказала, що ТТН це документ на вантаж, а не документ, який визначає автомобільного перевізника; зауважила, що фіксація здійснюється в автоматичному порядку шляхом проїзду через відповідний WIM-комплекс на визначеній ділянці дороги, з якою вагою транспортний засіб рухався після зважування WIM-78, не має значення; зазначила, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху відповідає нормам чинного законодавства; повідомила, що WIM-комплекс на визначеній ділянці дороги був справним та придатним до експлуатації на момент вчинення позивачем правопорушення.

22 грудня 2023 року від представника позивача адвоката Михайлишина А.І., надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив про пропуск строку надання відзиву відповідачем; звернув увагу на те, що відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідачем повинно бути надано свідоцтво про повірку WIM-комплексу, а не сертифікати відповідності; наголосив на тому, що відповідачем не надано доказів того, що даний WIM-комплекс може зважувати рідини; зазначив, що Інформаційна картка надана відповідачем, викладена іноземною мовою, а тому дані докази є неналежними та недопустимими у даній справі; також наголосив, що відповідачем не враховано похибки відстані між осями.

26 грудня 2023 року від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Притуліної Д.О. надійшли додаткові пояснення по справі в яких зазначено про дотримання відповідачем процесуальних строків.

Під час судового розгляду справи представником позивача підтримано позовні вимоги у повному обсязі та зазначено, що відповідачем додано не всі документи до сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021, оскільки у сертифікаті перевірки типу вказана кількість сторінок 12, а відповідачем додано до матеріалів справи лише одну.

Представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Також зазначила , що інших сторінок до перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021, не має.

Під час судового розгляду справи представником позивача було заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи витягу із паспорта на Систему зважування в русі WAGA-WIM 35 заводський номер 16, порядковий номер 78, витягу копії Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021, витягу копії Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0695-21 від 21.09.2021 та сторінки 6 і 8, які було отримано на адвокатський запит.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції учасників справи, та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Частинами 2, 3, 4 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Окрім того, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно зп. 1.1.ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють ПДР.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 132 -1 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з п. 2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі Порядок), автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до п. 12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Судом встановлено, що відповідно до пункту 3 паспорту на Систему зважування в русі WAGA-WIM 35 заводський номер 16, порядковий номер 78 комплекс WAGA-WIM 35 призначений для фото- та відеофіксації в автоматичному режимі порушень правил дорожнього руху великовагових та великогабаритних транспортних засобів, гарантованого збору і зберігання виміряних параметрів.

Пунктом 4 паспорту на Систему зважування в русі WAGA-WIM 35 заводський номер 16, порядковий номер 78 передбачено, що комплекс WAGA-WIM 35 застосовується в безперебійному режимі роботи 24 години на добу 7 днів на тиждень.

У противагу зазначеному відповідачем не надано жодного відеофайлу щодо відеофіксації в автоматичному режимі порушень правил дорожнього руху транспортним засобом позивача.

Суд також зазначає, що у пункті 7 паспорта Системи зважування в русі WAGA-WIM 35 заводський номер 16, порядковий номер 78 вказано метрологічні та технічні характеристики, серед яких клас точності для маси ТЗ становить 10, клас точності для одинарної осі та групи осей F, максимальна границя зважування менше або дорівнює 35 тон, діапазон робочої швидкості від 10 км/год до 140 км/год.

Аналогічні характеристики зазначені на сторінці 5 Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021.

В противагу даних характеристик загальна маса виміряна з урахуванням 10 відсоткової похибки відповідно до оскаржуваної постанови становить 42435 кг, що на 7435 кг більше максимальної маси, яку можуть виміряти дані ваги. Більш того, у жодному документі, які відповідач надав як доказ правомірності винесення оскаржуваної постанови не зазначена швидкість транспортного засобу при зважуванні.

Також заслуговує на увагу той факт, що у картці АРМ аудиту, наданої відповідачем, зазначено на порушення перевищення вагових норм за параметром навантаження на строєні осі відстань між осями до 1,3 м включно і становить 10 %, проте у постанові ,що оскаржується зазначено два порушення: перевищення загальної маси та перевищення навантаження на строєні осі.

Щодо осьового перевантаження судом встановлено наступне.

Підпунктом в) пункту 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями 1,3 метра або менше 21 тону, понад 1,3 до 1,4 метра 24 тони.

У даному випадку має значення не лише навантаження на строєні осі, а і відстань між осями.

У відзиві на позовну заяву відповідачем вказано про те, що відстань між осями визначалась з урахуванням похибки, однак це не відповідає дійсності.

Пунктом 2.1. технічні характеристики Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0695-21 передбачено, що максимально допустима похибка (МДП) вимірювання габаритних розмірів ТЗ довжина 0,60 м, ширина 0,10 м, висота 0,06 м, які відповідають похибкам зазначеним у постанові.

У вказаному пункті Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0695-21 також зазначена максимально допустима похибка (МДП) вимірювання міжосьових відстаней ТЗ, що становить 0,03 метра, яка не врахована при винесенні оскаржуваної постанови.

У оскаржуваній постанові (внизу першої сторінки постанови) вказано, що Похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Хфакт та становить: для параметру довжини ТЗ 600 мм, для параметру ширини ТЗ 100 мм, для параметру висоти ТЗ 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ 10 % від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ 16 % від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ 16 % від фактичного навантаження на осі. Міжосьова похибка, яка становить 30 мм або 0,03 метри у оскаржуваній постанові відсутня.

Показники похибки пристрою довжини, ширини та висоти ТЗ у оскаржуваній постанові співпадають із показниками, які вказані на сторінці 6 Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0695-21, однак максимально допустима похибка вимірювання міжосьових відстаней ТЗ відсутня.

Неврахування похибки відстані між осями підтверджується самою оскаржуваною постановою, а саме пунктом виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу, в якому відстань між осями відсутня.

Ще одним доказом не врахування похибки відстані між осями є інформаційна карта ГВК, в якій зазначено axledistance-1 3920, axledistance-2 5580, axledistance-3 1300, axledistance-4 1300, axleload-1 7500, axleload-2 12150, axleload-3 8900, axleload-4 9450, axleload-5 9150, height 3907, length 14937, width 2227.

Дані показники чітко співпадають із показниками відстаней між осями, навантаження на осі та габарити транспортного засобу, які зазначено у графі оскаржуваної постанови Фактичні зафіксовані параметри ТЗ.

Проте, у графі постанови Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу зазначено похибку лише на навантаження на строєні осі, а похибка на відстань між осями не врахована.

Враховуючи, що максимально допустима похибка пристрою для визначення міжосьових відстаней не врахована, навантаження на строєну вісь повинно розраховуватись не із значення 21 т навантаження на строєну вісь, а із значення 24 тони.

Таким чином, % перевищення становив би % = 27500-24000-(16%*27500)/ /24000*100%= -3,75 %, а не 10 % як зазначено відповідачем.

Судом також встановлено, що у оскаржуваній постанові вказано: «відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України», проте такого нормативно-правового акта як ПДР України не існує, а існують Правила дорожнього руху, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Із фотографій транспортного засобу, наданих відповідачем судом встановлено, що рухався сідловий тягач із напівпричепом-цистерною, що також підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, а відповідно до ТТН від 07.07.2023 № 0707/09 перевозив подільний рідкий (рухомий) вантаж, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. А тому проведення зважування у русі, шляхом поосьвого зважування, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зміщення центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на ваги, тоді як вантаж, в силу своїх рідких властивостей, легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (Офіційний вісник України, 2001 р., N 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Таким чином, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

У свою чергу, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Транспортний засіб позивача перевозив олію, яка за своїми характеристиками є подільним вантажем (може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей), тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Враховуючи зазначене, заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

З огляду на відсутність на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за відсутність такого дозволу.

У такому випадку має бути застосована відповідальність у виді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 1-1 Порядку № 879.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 814/1460/16.зивача.

Судом встановлено, що пунктом 7 Маркування та написи Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0695-21 від 21.09.2021 передбачено, зразок маркувальної таблички, згідно якого маркувальна табличка повинна містити такі відомості: підсистема габаритного контролю транспортних засобів SIZE-WIM35, позначення модифікації, серійний номер, не для використання для зважування рідких продуктів, максимальна транзитна швидкість 240 км/год, максимальна швидкість транспортного засобу при вимірюванні габаритних розмірів та маси 140 км/год, мінімальна швидкість транспортного засобу при вимірюванні габаритних розмірів та маси 10 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості транспортного засобу 2 % та інші параметри.

Маркувальна табличка відповідно до Сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021 наведена у Додатку Е, згідно якого: прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі SIZE-WIM35, позначення модифікації, серійний номер, не для використання для зважування рідких продуктів, клас точності для маси транспортного засобу 10, клас точності для одинарної осі/групи осей F, Мах=35 т, d = 50 кг та інші параметри.

Відповідачем не надано доказів підтвердження того, що даний габаритно-ваговий комплекс призначено для зважування рідких продуктів.

За таких обставин суд вважає, що постанову Серія АА № 00012475 від 24.07.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно ч. 2ст.77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 за 19 грудня 2008 року визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст.283, 284 КУпАПі містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, тому суд скасовує зазначену постанову, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриває у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 7ст. 139 КАС України).

Судом встановлено, що позивачем при звернені до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 536, 80 грн.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за даним позовом в сумі 536,80 коп.

Керуючись ст.ст.241,242,243,246,250,286, КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серії АА № 00012475 від 24.07.2023 р- задовольнити.

Скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00012475 від 24.07.2023 року складену старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке зафіксовано у автоматичному режимі 07.07.2023 року.

Закрити провадження по адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 132-1 КУпАП, по обставинам які зафіксовані у автоматичному режимі 07.07.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Антоновича, буд 51) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду, апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст тест рішення складено 04.03.2024 року.

Суддя : С.А. Ширіна