Справа № 348/1462/23
Суддя: Лібстер А. С.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №348/1462/23
Провадження №2-а/751/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Лібстера А. С.,

секретар судового засідання Курган В. О.,

учасники справи:

позивач не з`явився

представники відповідачів не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції національної поліції,про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до УПП в Івано-Франківській області та Департаменту патрульної поліції національної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 05.06.2023 працівниками патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції під час патрулювання території Буковель в с. Поляниця Івано-Франківської області о 20 год. 47 хв. було зупинено її транспортний засіб MAZDA СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з пунктом 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з тим, що, на думку поліції, існувало достатньо підстав вважати, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення, та вона була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн, про що винесено постанову серії ЕАС №7117410 за керування транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не порушила ніяких правил дорожнього руху, що підтверджується відсутністю постанов про притягнення до відповідальності за порушення правил дорожнього руху та будь-яких інших даних. Незважаючи на це, її безпідставно зупинили, працівник поліції повідомив, що нібито у поліції є якась інформація, що водій автомобіля підозрюється у вчиненні адміністративного чи кримінального правопорушення, це є підставою для зупинки транспортного засобу і наказав надати документи, документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Крім того, всупереч вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП, інспектором Варою А. О. в постанові даних про місце вчинення адміністративного правопорушення не зазначено. Просить суд скасувати постанову серії ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

18.08.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

30.11.2023 ухвалою суду залучено до участі в справі співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції.

06.02.2024 на адресу суду надійшов відзив. В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що 05.06.2023 екіпажем Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції під час патрулювання території ГРК Буковель в с. Поляниця Івано-Франківської області, близько 20 год. 47 хв., було зупинено транспортний засіб MAZDA СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з пунктом 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з тим, що існувало достатньо підстав вважати, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення. Після зупинки автомобіля поліцейський підійшовши до водія, представився відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про причину зупинки та пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених підпунктами (а), (б), (ґ) пункту 2.1 ПДР та статті 35 Закону України «Про дорожній рух». При перевірці документів було встановлено, що водій керувала ТЗ без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з базою МТСБУ водій не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб MAZDA СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 05.06.2023. Відповідно до статті 279 КУпАП, лейтенант поліції Вара Андрій Олександрович, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зазначені у статті 222 КУпАП, в тому числі за частиною першою статті 126 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Після оголошення про початок розгляду справи інспектор ознайомив Позивача з його правами, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектором після розгляду адміністративної справи винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Згідно зі статті 285 КУпАП Позивача ознайомлено зі змістом постанови, повідомлено про порядок її оскарження та виконання. Згідно з частиною першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «CTHalloranand Francis v. The United Kingdom» будь хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Стороною відповідача з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Відповідачем надана виписка з реєстру МТСБУ, що станом на 05.06.2023 поліс на ТЗ № НОМЕР_1 не знайдено (а.с.65).

Враховуючи наявність у діях Позивача складу адміністративного правопорушення, доведеність вини у вчиненні порушення та доведення правомірності прийнятого рішення відповідно до статті 77 КАС України, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 року є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 позивач ОСОБА_1 в ГРК Буковель в с. Поляниця Івано-Франківської області, о 20 год. 47 хв., керувала транспортним засобом MAZDA СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 , та керувала ним без чинного страхового полісу.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Постанова ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 (а.с. 4-5).

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такими документами, зазначеними в п. 2.1 ґ) Правил, є: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Такі випадки визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Тобто, законом встановлено вичерпні випадки, коли інспектор поліції має право вимагати у водія пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серед яких складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача складався протокол про адміністративне правопорушення чи оформлювались матеріали дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. У п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим, оскільки вона Правил дорожнього руху не порушувала, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

При цьому, позивач посилається на те, що відповідач не мав правових підстав вимагати пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та вважає, що в її діях, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відсутній склад правопорушення, адже відсутня суб`єктивна сторона вищевказаного адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем надані відеоматеріали з яких вбачається, що працівник поліції зазначив водію, що підставою зупинки, та, відповідно, перевірки наявності полісу є інформація про те, що водій вчинив адміністративне правопорушення. При цьому зазначений транспортний засіб знаходиться на парковці біля готельного комплексу.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні відеоматеріали про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчиненого нею будь-якого порушення, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду, позиція відповідача у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення страхового полісу. Крім того, суд погоджується з доводами позивача і в тій частині, що при складанні та винесенні оскаржуваної постанови ЕАС № 7117410 інспектором не зазначено місце скоєного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи вказане вище, витрати понесені позивачем під час розгляду справи, а саме судовий збір сплачений за подання позовної заяви, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, на користь ОСОБА_1 .

Оскільки Управління патрульної поліції Івано-Франківській області не є юридичною особою, до участі в справі у якості співвідповідача залучений Департамент патрульної поліції Національної поліції, який є належним відповідачем. Позовні вимоги, пред`явлені до неналежного відповідача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 126, 251, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відмовити у задоволені позовних вимог до Управління патрульної поліції Івано-Франківській області.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7117410 від 05.06.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, . на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.03.2024.

Суддя А. С. Лібстер