Справа № 440/18002/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 04 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/18002/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України, в якій просить суд:

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області форми "Ф" від 25 квітня 2023 року № 0-163;

визнати бездіяльність Державної податкової служби України щодо невжиття відповідних заходів відносно анулювання/списання нарахованої позивачу пені у розмірі 54439,56 грн за наслідками розгляду скарги від 26 жовтня 2023 року;

зобов`язати Державну податкову службу України списати позивачу податковий борг (пеню) у розмірі - 54439,56 грн, нараховану за період з 09 червня 2015 року по 04 грудня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач виніс податкову вимогу про нарахування пені всупереч тому, що визначена у цій вимозі пеня в силу вимог підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПКУ підлягає анулюванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

27 грудня 2023 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що його дії узгоджуються з приписами Податкового кодексу України та спрямовані на забезпечення виконання покладених на нього функцій. Зауважив, що податковий борг, який обліковувався за позивачем з 2015 року та зумовив нарахування спірної пені, погашений у грудні 2018 року, тобто до набрання чинності редакцією підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПКУ, на яку посилається позивач. А тому за період з червня 2015 року по грудень 2018 року в автоматичному режимі позивачу нараховувалась пеня, строк на стягнення якої з урахуванням зупинення перебігу строків, зумовлених карантинними обмеженнями та введенням воєнного стану, контролюючим органом не пропущено.

Позивач у відповіді на відзив наполягав на застосуванні приписів підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПКУ.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 у справі № 816/531/16 адміністративний позов Лохвицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення сум податкового боргу у розмірі 43324,70 грн задоволено.

Зазначена постанова Полтавського окружного адміністративного набрала законної сили 12.07.2016 року.

Погашення вказаної вище суми податкового боргу ОСОБА_1 в розмірі 43324,70 грн відбулось 05.12.2018 шляхом стягнення в межах виконавчого провадження. Зарахування коштів здійснено згідно платіжного доручення № 3445 від 04.12.2018.

Зазначені обставини призвели до відображення в інтегрованій картці платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 18010900 "Орендна плата з фізичних осіб" пені, нарахованої в автоматичному режимі засобами програмного забезпечення інформаційно-комунікаційної системи "Податковий блок" згідно з алгоритмом, розробленим на рівні Державної податкової служби України, відповідно до вимог статті 129 ПКУ.

25 квітня 2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області форми "Ф" винесено податкову вимогу № 0-163.

Позивач не погодився із зазначеною вимогою та, зазначаючи про пропуск контролюючим органом 1095 денного строку для стягнення такої заборгованості, просив анулювати нараховану пеню в порядку підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПКУ.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог пункту 4 ст. 129 ПКУ на суми грошового зобов`язання, визначеного пп. 129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПКУ (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Пп. 129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПКУ зазначено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Як визначено п.102.4 ст.102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно з п. 102.9 ст. 102 ПК України на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З 27.05.2022 набрав чинності Закон України від 12.05.2022 № 2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України" щодо особливостей воєнного, надзвичайного стану.

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:

строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення за результатами камеральних перевірок, нарахування пені;

строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок.

Відповідно до абз. 10 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про запобігання поширенню на території України коронавірус COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (далі - Постанова № 211), якою з 12 березня до 03 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у Постанові № 211 в пункті 1 слова і цифри "до 03 квітня 2020 року" замінено словами і цифрами "до 24 квітня 2020 року". У подальшому, Кабінет Міністрів України 22 квітня 2020 року продовжив дію карантину до 11 травня 2020 року, а 04.05.2020 - до 22 травня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" продовжено на всій території України дію карантину з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року. Відповідно до п. 2 Змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 17 червня 2020 року № 500 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у Постанові № 392, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 480 у пункті 1 цифри і слово "22 червня" замінено цифрами і словом "31 липня".

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 22 липня 2020 року № 641 (зі змінами та доповненнями) встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 01 серпня до 31 жовтня 2020 року, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у дослідженому судом випадку податкова вимога форми "Ф" від 25.04.2023 № 0-163 винесена ГУ ДПС у Полтавській області у відповідності до вимог чинного законодавства, з врахуванням строків давності та нормативно-правових актів, які ці строки зупиняли.

Крім того, спірна податкова вимога ГУ ДПС у Полтавській області від 25.04.2023 № 0-1631 відповідає формі, визначеній в Порядку, затвердженому Наказом № 610.

Таким чином, ГУ ДПС у Полтавській області під час винесення спірної вимоги діяло відповідно до ст. 20 та 21 ПК України, забезпечуючи виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відхиляючи посилання позивача на приписи пункту підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПКУ (в редакції, що набрала чинності з 01.01.2021), суд зважає на таке.

Підпунктом 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПКУ передбачено, що пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Зазначена норма набрала чинності 01.01.2021, тобто вже після нарахування пені позивачу.

У дослідженому випадку з урахуванням зупинення перебігу строків суд констатує, що для платників податків, щодо яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно з цим підпунктом, зупиняється перебіг строків давності, визначених пунктом 102.4 статті 102 Кодексу.

З огляду на дію зазначених вище законодавчих актів строк давності зупинявся в такі періоди:

з 18.03.2020 по 17.03.2022 - відповідно до пункту 522 підрозділу 10 розділу XX Кодексу для всіх платників податків;

з 07.03.2022 по 24.11.2022 - відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу для всіх платників податків;

у періоді з 07.03.2022 по 17.03.2022 - одночасно діяли пункт 522 і підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу для всіх платників податків;

з 17.03.2022 по 01.08.2023 - відповідно до пункту 102.9 статті 102 Кодексу (з 17.03.2022 по 27.05.2022 норма діяла без виключень, а з 27.05.2022 по 01.08.2023 - з виключеннями щодо випадків, передбачених Кодексом);

у періоді з 17.03.2022 по 24.11.2022 - одночасно діяли підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу і пункт 102.9 статті 102 Кодексу;

з 24.11.2022 по 01.08.2023 - відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 Кодексу;

у періоді з 27.05.2022 по 01.08.2023 - пункт 102.9 статті 102 Кодексу діяв із виключеннями, передбаченими підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу;

з 01.08.2023 - для груп платників з податковим боргом, який виник до 24.02.2022,згідно з підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу.

Отже, перебіг строку давності відновився: для платників податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 Кодексу - із 24.11.2022 (період зупинення, який вираховується із загального строку давності податкового боргу - з 18.03.2020 по 24.11.2022); для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки (крім платників податків, визначених підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу), передбачені статтями 59 - 60, 87-101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 Кодексу - із 01.08.2023 (період зупинення, який вираховується із загального строку давності податкового боргу - з 18.03.2020 по 01.08.2023). Для платників податків, які визначені підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу і які мають податковий борг, що виник до 24.02.2022, перебіг строку давності не відновився. Для платників податків, які визначені підпунктом 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу і які мають податковий борг, що виник після 24.02.2022, перебіг строку давності відновлено з 01.08.2023.

Тож відповідно до умов Кодексу контролюючим органом при визначенні податкового боргу платників податків різних груп безнадійним і таким, що підлягає списанню з підстав закінчення строку давності із загального строку існування податкового боргу виключається відповідний період.

Відтак порушень порядку винесення спірної податкової вимоги судом не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У дослідженому судом випадку відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість спірної вимоги, а позивачем не надано доказів на спростування наявності підстав для її винесення.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова