Справа № 140/515/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/515/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 11.04.2019 №, №, № та податкової вимоги від 19.07.2019 №144006-555.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2023, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2023, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.01.2024, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2023 у даній справі скасовано в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 19.07.2019 №144006-555. Справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі №140/515/23 залишено без змін.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 прийнято до провадження дану адміністративну справу, а її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області позивачу надіслано лист від 09.11.2022 за № 12479/03-20-13-04-06 в якому повідомлено, що станом на 09.11.2022 за ОСОБА_1 наявний податковий борг на загальну суму 132 344,27 грн, який виник, в тому числі, внаслідок винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень: від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок па доходи з фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 77876,85 грн; від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 6525,88 грн; від 11.04.2019 №, яким нараховано штрафні санкції за платежем ПДФО в розмірі 170,00 грн.

Правовою підставою для винесення вищевказаних податкових повідомлень-рішень слугував акт перевірки контролюючого органу, яким встановлено, що позивачем було отримано від ПАТ «УкрСиббанк» дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого кредитором).

Однак, у період з 09.10.2015 по даний час позивач не отримувала наказу про проведення документальної позапланової перевірки та акта про результати такої перевірки. Відтак, призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням пп. 78.1.2 п, 78.1 ст.78 та п. 42.5 ст. 42 ПК України.

Протиправність дій контролюючого органу щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , нівелює правові наслідки цієї перевірки, в тому числі і прийнятих за її результатами оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Вважає, що податковий орган безпідставно дійшов висновку про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага за 2015 в сумі 927457, 39 грн від АТ «Укрсиббанк», оскільки повідомлення про анулювання боргу ПАТ «Укрсиббанк» за вих. №31-3-06/203 від 09.10.2015 містить курсову різницю, яку ПАТ «Укрсиббанк» самостійно визначив на свою користь. Крім того, під час визначення позивачу податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень № від 11.04.2019, № від 11.04.2019. та № від 11.04.2019 податковим органом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Враховуючи, що податкова вимога форми «Ф» №144006-55 від 19.07.2019 на загальну суму податкового боргу у розмірі 119 910,33 грн винесена відповідачем на підставі податкових повідомлень-рішень від 09.11.2022 №, №, № та є похідною від них, дана вимога також підлягає скасуванню.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 14.02.2024 №548/03-20-05-02 (а.с.41-45) відповідач не погоджується з даним позовом та вважає його безпідставним. Зазначає, що відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 у 4 кварталі 2015 року отримала дохід в сумі 927457,39 грн за ознакою «126-додаткове благо» від АТ «УкрСиббанк».

АТ «УкрСиббанк», як кредитор, з метою виконання підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України повідомив позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника про прийняття рішення щодо анулювання кредитної заборгованості, що станом на 09.10.2015 становить 65 579,45 доларів США, а саме: суми основного боргу (кредиту) 43544,05 доларів США, що складає 927457,39 грн; суми процентів 22035,40 доларів США, що складає 469338,40 грн.

У вказаному повідомленні також зазначено, що відповідно підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отримане як додаткове благо і останній необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплати військовий збір відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Повідомлення від 09.10.2015 №31-3-06/23 про анулювання боргу позивач отримала 09.10.2015, про що свідчить підпис останньої на вказаному повідомленні.

Разом з тим, фізичною особою ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до контролюючого органу не подана, а дохід отриманий від АТ «УкрСиббанк» у 2015 році не задекларований.

На підставі наказу від 01.03. 2019 №821 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 та у зв`язку із отриманням інформації від АТ «УкрСиббанк» про виплату ОСОБА_1 доходу та не поданням фізичною особою декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзду перевірку ОСОБА_1 з метою дослідження питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Копія наказу від 01.03.2019 №821 разом із повідомленням про проведення перевірки від 01.03.2019 №268 були надіслані на адресу позивача 04.03.2019 та вручені представнику позивача - 07.03.2019, тобто за чотири дні до початку перевірки (11.03.2019), що свідчить про дотримання контролюючим органом норм пункту 79.2. статті 79 ПК України.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 14.03.2019 №4666/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , на підставі якого ГУ ДФС у Волинській області винесено податкові повідомлення - рішення: від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок па доходи з фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 77876,85 грн;

від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 6525,88 грн та від 11.04.2019 №, яким нараховано штрафні санкції за платежем ПДФО в розмірі 170,00 грн.

Копії податкових повідомлень-рішень від 09.11.2022 №, №, № були надіслані у встановленому законом порядку за місцем проживання позивача, однак 15.05.2019 були повернуті відділенням поштового зв`язку до контролюючого органу із зазначенням причин невручення за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку із тим, що позивач у встановлені законодавством терміни не сплатила грошове зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб та з військового збору, нараховане за спірними податковими повідомленнями-рішеннями, ГУ ДФС у Волинській області було винесено оскаржувану податкову вимогу форми «Ф» від 19.07.2019 №144006-555 на загальну суму 119 910,33 грн, відповідно до якої, станом на 18.07.2019 за ОСОБА_1 рахувався податковий борг за двома платежами: НОМЕР_2 - «податок на доходи з фізичних осіб» в сумі 110652,20 грн та 11011001 - «військовий збір» в сумі 9258,13 грн.

На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Повідомленням від 09.10.2015 №31-3-06/23 АТ «УкрСиббанк» повідомив позивачку про анулювання боргу. Зокрема, у повідомленні йдеться про те, що на підставі кредитного договору №0 від 27.02.2017, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк», станом на 09.10.2015 за ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість по кредиту в сумі 81 979,45 доларів США, що становить 1 746 104,16 грн по курсу Національною банку України, а також штрафні санкції в сумі 39 350,55 грн. АТ «УкрСиббанк», з метою виконання підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України повідомляє ОСОБА_1 , як платника податку на доходи фізичних осіб боржника, про прийняття банком рішення щодо анулювання кредитної заборгованості, що станом на 09.10.2015 становить 65 579,45 доларів США, а саме: суми основного боргу (кредиту) 43 544,05 доларів США, що складає 927457,39 грн; суми процентів 22 035,40 доларів США, що складає 469 338,40 грн (а.с.57).

У вказаному повідомленні також зазначено, що відповідно підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо і останній необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплати військовий збір відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Повідомлення від 09.10.2015 №31-3-06/23 про анулювання боргу позивач отримала 09.10.2015, про що свідчить підпис останньої на вказаному повідомленні.

Відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 у 4 кварталі 2015 року отримала дохід в сумі 927457,39 грн, за ознакою «126-додаткове благо» від АТ «УкрСиббанк».

Фізичною особою ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до контролюючого органу подана не була, а отриманий в 2015 році від АТ «УкрСиббанк» дохід, як додаткове благо не задекларований.

ГУ ДФС у Волинській області відповідно до пункту 75.1 статті 75. підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України на підставі наказу від 01.03.2019 №821, повідомлення від 01.03.2019 №268 та у зв`язку із отриманням інформації від АТ «УкрСиббанк» про виплату ОСОБА_1 доходу та не поданням фізичною особою декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, проведено документальну позапланову невиїзду перевірку ОСОБА_1 з метою дослідження питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Копія наказу від 01.03.2019 №821 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 разом із повідомленням про проведення перевірки від 01.03.2019 №268 були надіслані на адресу позивача 04.03.2019 та як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення вручені представнику позивача - 07.03.2019 (а.с. 50).

За наслідками проведення зазначеної перевірки був складений акт від 14.03.2019 №4666/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що позивач здійснила порушення:

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 179 ПК України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 62301, 48 грн;

- пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1 статті 164, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір за 2015 рік в сумі 5220,71 грн;

-статті 49, підпункту 176.1 статті 176 ПК України, а саме: не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

Копія акта перевірки від 14.03.2019 №4666/03-20-13-02/ НОМЕР_1 була вручена особисто позивачу 21.03.2019, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 55).

Па підставі вищезазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкові повідомлення - рішення:

- від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок па доходи з фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 77876,85 гри (у тому числі: 62301, 48 грн основний платіж; 15575,37 грн - штрафні санкції);

- від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 6525,88 гри (в тому числі: 5220,71 грн основний платіж; 1305,17 грн - штрафні санкції):

- від 11.04.2019 №, яким нараховано штрафні санкції за платежем ПДФО в розмірі 170,00 грн (а.с. 26-29).

Копії вказаних податкових повідомлень-рішень надісланні відповідачем за місцем проживання позивача ( АДРЕСА_1 ), однак 15 травня 2019 року повернуті відділенням поштового зв`язку до контролюючого органу із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 58).

У зв`язку з несплатою позивачем у встановлені законодавством терміни грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, нарахованого за податковими повідомленнями-рішеннями від 11.04.2019 № та від 11.04.2019 №, а також грошового зобов`язання з військового збору, нарахованого за податковим повідомленням-рішенням від 11.04.2019 №, ГУ ДФС у Волинській області було винесено оскаржувану податкову вимогу форми «Ф» від 19.07.2019 №144006-555 на загальну суму 119 910,33 грн за наступними платежами: 1010500 - «податок на доходи з фізичних осіб» в сумі 110652,20 грн та 11011001 - «військовий збір» в сумі 9258,13 грн (а.с.25).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями рішеннями та податковою вимогою, позивач звернулась до суду з позовом.

Суд звертає увагу, що Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.01.2024, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2023 у даній справі скасовано лише в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 19.07.2019 №144006-555, а справу в цій частині направлено до Волинського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Натомість ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2023 щодо залишення позову без розгляду в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 11.04.2019 №, №, № залишена без змін. Верховний Суд вказав, що у суду першої інстанції були підстави для залишення позову без розгляду в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 11.04.2019 №, №, № відповідно до частини 3 статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій в цій частині (а.с. 201-211).

Відтак предметом нового розгляду у даній справі є правомірність винесення ГУ ДФС у Волинській області податкової вимоги форми «Ф» від 19.07.2019 №144006-555.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1. статті 36 ПК України).

Згідно приписів пунктів 38.1. і 38.3. статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи Укрсиббанк повідомив ОСОБА_1 про анульовану суму заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 927457,39 грн, яка відповідно підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, з якої необхідно сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

У зв`язку з неподанням позивачем податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік до контролюючого органу, несплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору, ГУ ДФС у Волинській області за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки винесено податкові повідомлення - рішення: від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок па доходи з фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 77876,85 грн; від 11.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 6525,88 грн; від 11.04.2019 №, яким нараховано штрафні санкції за платежем ПДФО в розмірі 170,00 грн.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, відповідачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Також, механізми формування та форми податкової вимоги врегульовані Порядком направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610 (далі Порядок №610).

Зокрема, згідно положень пункту 2 розділу ІІ і пункту 1 розділу ІІІ Порядку №610 податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (надалі по тексту також - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм права слідує, що право на формування податкової вимоги виникає у податкового органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому, така податкова вимога формується автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, зокрема, даних відповідних інтегрованих карток.

З матеріалів справи слідує, що у зв`язку з несплатою позивачем у встановлені законодавством терміни грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, нарахованого згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 11.04.2019 № та від 11.04.2019 №, а також грошового зобов`язання з військового збору, нарахованого за податковим повідомленням-рішенням від 11.04.2019 №, ГУ ДФС у Волинській області було винесено оскаржувану податкову вимогу форми «Ф» від 19.07.2019 №144006-555 на загальну суму 119 910,33 грн за наступними платежами: 1010500 - «податок на доходи з фізичних осіб» в сумі 110652,20 грн та 11011001 - «військовий збір» в сумі 9258,13 грн, в тому числі несплачена пеня.

Вищевказана податкова вимога відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України податковим органом надсилалась ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням за її юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На момент розгляду даної справи податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 11.04.2019 №, №, № є не скасованими та чинними, а сума податкових зобов`язань, визначена за даними податковими повідомленнями-рішеннями узгодженою та як наслідок є податковим боргом позивача.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 у позовній заяві відносно того, що податкові повідомлення-рішення (на підставі яких сформована оскаржувана податкова вимога від 19.07.2019 №144006-555) є неузгодженими, оскільки позивач їх не отримала та була незнайома з їх змістом з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 58.1 статті 58 ПК України (у редакції на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень) контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Згідно з пунктом 70.7. статті 70 ПК України фізичні особи платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Аналогічні положення містить пункти 3.8., 3.10. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4, статті 42 ПК України).

З положення наведених норм чинного законодавства вбачається, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Враховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 ПК України, суди дійшов висновку, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Судом з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що спірні податкові повідомлення-рішення направлялись на актуальну адресу позивача: АДРЕСА_1 (вказану адресу позивач також зазначила звертаючись до суду з даним позовом).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були направлені за правильною (актуальною) адресою позивача ОСОБА_1 та вважаються врученими останній належним чином 15.05.2019.

Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 09.01.2023 у даній справі №140/515/23.

Таким чином податкова вимога форми «Ф» від 19.07.2019 №144006-555 на загальну суму 119 910,33 грн винесена контролюючим органом підставно та правомірно, у зв`язку з несплатою позивачем податкових зобов`язань, донарахованих згіно з податковими повідомленнями-рішеннями: від 11.04.2019 №, №, №, які є чинними та не скасованими в адміністративному або судовому порядку, з огляду на що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі статтею 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність та законність податкової вимоги від 19.07.2019 №144006-555, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 19.07.2019 №144006-555, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Т.М. Димарчук