Справа № 420/1687/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1687/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправною відмову службових осіб Військової частини НОМЕР_1 у перерахунку вислуги років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) за період з 24.03.2022 по 18.02.2023;

зобов`язати службових осіб Військової частини НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 вислугу років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) за період з 24.03.2022 по 18.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 24.03.2022 по 18.02.2023 р.р. проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . З 10.03.2023 року по сьогоднішній день позивач проходить службу у Державному бюро розслідувань.

Станом на 10.01.2024 року вислуга років становить: календарна - 23 роки 8 місяців 15 днів, загальна - 23 роки 8 місяців 7 днів.

05.05.2023 року позивач, за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», отримав статус учасника бойових дій (посвідчення № НОМЕР_2 від 05.05.2023 р.).

В подальшому представник позивача звернувся до військової частини із заявою про перерахунок вислуги років на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, проте отримав відмову.

Вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним позовом, оскільки така відмова протирічить приписам підпункту «а» п. 3 Порядку №393.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 22.01.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

24.01.2024 року за вхід.№ЕС/3675/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки листом від 08.06.2023 р. №10416 Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, чим, зокрема, має керуватись військова частина НОМЕР_1 , надано роз`яснення, в якому наголошено, що в Україні воєнний час введено не було, а отже підстав для зарахування вислуги років на пільгових умовах за п. 3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 р. немає.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З липня 1998 року по березень 2015 року ОСОБА_1 проходив службу у підрозділах Служби безпеки України, з березня 2016 року по червень 2021 року - у Національному антикорупційному бюро України.

З 24.03.2022 по 18.02.2023 ОСОБА_1 перебував на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом №53 від 18.02.2023 року підполковника ОСОБА_1 звільнено у запас та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення.

Вислуга років станом на 18.02.2023 року становить: календарна - 22 роки 9 місяців 15 днів, пільгова - 00 років 00 місяців 00 днів, загальна - 22 роки 9 місяців 15 днів.

З 10.03.2023 по сьогоднішній день ОСОБА_1 проходить службу у Державному бюро розслідувань.

05 травня 2023 року, за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_3 від 05.05.2023).

15.12.2023 року представник позивача звернувся із заявою, в якій просив провести перерахунок вислуги років у пільговому обчисленні, відповідно до п. 3 Порядку №393 (один місяць служби за тири місяці).

Листом №1392 від 22.12.2023 року Військова частина НОМЕР_1 відмова у здійсненні перерахунку вислуги років у пільговому обчисленні, оскільки в Україні воєнного часу введено не було.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

За статтею 2 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Пунктом 2 Указу №64/2022 постановлено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 цього ж Указу передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ №65/2022), затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (строк проведення загальної мобілізації продовжено з 25 травня 2022 року на 90 діб згідно з Указом Президента № 342/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-IX, а надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня).

Пунктами 4 та 5 цього Указу Президент України постановив призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.

Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Цей конституційний обов`язок реалізується через проходження громадянами України військової служби відповідно до закону.

Зі змісту статті 23 Конституції України слідує, що кожна людина має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. З цього випливає, що людина є частиною суспільства, інтереси якого (як от національна безпека, громадський порядок, права та свободи інших людей) можуть виправдати обмеження прав людини, які не є абсолютними. Належне виконання громадянами своїх обов`язків має бути забезпечене державою.

Із початком широкомасштабної військової агресії російської федерації фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт.

Як встановлено судом, з 24.03.2022 по 18.02.2023 ОСОБА_1 перебував на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , який приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Вказане підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 від 05.05.2023, яке свідчить про отримання позивачем статус учасника бойових дій.

Період проходження військової служби з 24.03.2022 по 18.02.2023 підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 р. №138/52.

Натомість, як встановлено судом, військовою частиною НОМЕР_1 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку вислуги років на пільгових умовах (лист №1392 від 22.12.2023), яка аргументується тим, що відповідно до роз`яснень Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, в Україні не було введено режим «воєнного часу», а тому немає підстав для зарахування вислуги років на пільгових умовах за цією обставиною.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на постанову Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі - Порядок №393), якою встановлено, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Підпунктом «а» п. 3 вказаного Порядку №393 передбачено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, зокрема, участь у бойових діях у воєнний час.

Крім того, слід звернути увагу, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів також зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

При цьому, зазначеним Порядком №393 не передбачено зарахування вислуги років на пільгових умовах для осіб, мобілізованих у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час запровадження в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України №64/2022, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах Олександр Волков проти України (заява №21722/11), C.G. та інші проти Болгарії (заява №1365/07).

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України» (заява № 20372/11), «Кантоні проти Франції» (заява №17862/91).

Як встановлено судом, єдиною підставою для відмови позивачу у перерахунку вислуги років у пільговому обчисленні є відсутність воєнного часу в Україні.

Критично оцінюючи таку підставу відмови, суд враховує деякі аспекти національного та міжнародного права.

Питання «воєнного стану» більше детально регламентовано, як у Конституції, так і у профільному законодавстві.

Відповідно до законів «Про оборону України» та «Правовий режим воєнного стану» - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У Конституції окремо прописано, що під час воєнного стану можуть встановлюватися окремі тимчасові обмеження прав і свобод за виключенням тих, що передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63.

Тобто, правовий режим воєнного стану має безпосередній вплив на процеси у середині країни і стосується виключно внутрішньополітичних процесів

У вітчизняному законодавстві визначення «стану війни» не надається. У Конституції лише згадується, що його оголошує Верховна Рада за поданням президента.

У Законі України «Про оборону України» також прописана ця процедура.

При цьому, стаття 4 цього закону визначає, що з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни. При цьому визначення поняття «воєнний час» у вітчизняному законодавстві також не надається.

Граматичний аналіз тексту наведеної вище норми дає підстави для висновку, що вжитий законодавцем роз`єднувальний сполучник «чи» виділяє дві окремі підстави для настання воєнного часу:

1. оголошення стану війни;

2. фактичний початок воєнних дій.

Звертаючись до граматики можна дійти висновку, що розділовий сполучник, що утворює складне висловлювання, яке є істинним тоді, коли хоча б одне із висловлювань, що входять до його складу, є істинним. У природній мові слабка диз`юнкція передається сполучниками «або», «чи».

Аналогічна правова позиція щодо застосування розділового сполучника «або» знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі №815/1554/17.

Відтак, системний аналіз приписів Закону України «Про оборону України» свідчить про те, що воєнний час в України настав внаслідок фактичного початку воєнних дій, що є загальновідомими обставинами та не потребують доведенню в силу статті 78 КАС України.

Натомість, правові аспекти оголошення стану війни закріплено у ІІІ Конвенції про відкриття воєнних дій, яку було прийнято на Другій конференції 18 жовтня 1907 року в Гаазі. Згідно зі статтею 1, військові дії не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження, яке матиме або форму мотивованого оголошення війни, або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. А відповідно до статті 2, про стан війни необхідно без затримок сповістити нейтральні держави.

Згодом у міжнародному праві оголошення війни почало розглядатися як дія агресора чи держави, яка має намір вчинити акт агресії. Як наслідок держави просто перестали оголошувати війну одна одній, а військові дії проводили під виглядом різних операцій чи взагалі ігнорувати свою причетність до них.

Проте, такі випадки також врегульовані на міжнародному рівні. Відповідно до статті 1 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року агресію є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави або яким-небудь іншим чином, несумісним із Статутом ООН. Застосування збройної сили державою першою є достатнім свідченням акту агресії.

Крім того, у статті 3 передбачено, що незалежно від оголошення війни певні дії вважаються актом агресії. Зокрема:

вторгнення або напад збройних сил держави на територію на територію інших держав, або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка із застосуванням сили анексія території іншої держави або частини її;

бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

блокада портів або узбережжя держави збройними силами іншої держави;

напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили або морські і повітряні флоти іншої держави.

Таким чином, на відміну від терміну «воєнний стан» термін «стан війни» стосується зовнішньополітичних процесів.

Збройна агресія російської федерації розпочалася ще у 2014 році, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, у зв`язку з чим у України виникло право на самозахист. Для відсічі збройні агресії Президент підписав, а Верховна Рада затвердила укази про введення воєнного стану, оголошення загальної мобілізації та про використання Збройних сил України й інших військових формувань.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон №389) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку вислуги років на пільгових умовах, відповідач не врахував всі фактичні обставини справи та вдався до «надмірного формалізму» через занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог.

В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).

Рішення відповідача грунтується на листі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, який не є нормативно-правовим актом законодавства, тоді як органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Системний аналіз викладеного дає підстави суду для висновку про протиправність відмови військової частини НОМЕР_1 у перерахунку вислуги років позивача на пільгових умовах та, як наслідок, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 вислугу років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) за період з 24.03.2022 по 18.02.2023 рік, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір".

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у перерахунку вислуги років на пільгових умовах ОСОБА_1 (один місяць служби за три місяці) за період з 24.03.2022 по 18.02.2023 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 вислугу років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) за період з 24.03.2022 по 18.02.2023 рік, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Військова частина НОМЕР_1 (адреса: с. Шляхове, Херсонська область, Бериславський район, 74307, ЄДРПОУ НОМЕР_5 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА