Справа № 600/6126/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 р. м. Чернівці Справа №600/6126/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Вепрюк А.В.,

представника позивача Карпов В. Ю.,

представників відповідача -1 не з`явився,

представників відповідача -2 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Карпов Вадим Юрійович до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про визнання протиправних дій та скасування рішень -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2023 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Карпов Вадим Юрійович до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідач - 1) та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (відповідач - 2), з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо застосування приводу ОСОБА_1 до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

визнати протиправними дії Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №188/1 від 15.06.2023 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період ОСОБА_1 .

визнати протиправним та скасувати пункт 1.1.2 та підпункт 1.1.2.21 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №200 від 01.08.2023 щодо зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на вci види забезпечення, а також прийняття та допущення до виконання службових обов`язків за посадою стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що ОСОБА_1 є Свідком Єгови та з 04.08.2022 належить до Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні. Вказував, що позивач має стійкі релігійні переконання, які унеможливлюють проходження ним військової служби. Станом на час початку військової агресії російської федерації проти України у 2022 році, позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник позивача посилався на те, що 12.06.2023 позивача було примусово призвано на військову службу під час мобілізації, із застосуванням фізичної сили, змусивши проїхати до Чернівецького ОТЦК та СП, після чого, в ніч з 12 на 13 червня 2023 року, він був примусово відправлений до невідомого йому військового об`єкту в м. Житомир. Позивач відразу повідомив про свої релігійні переконання та про його бажання скористатись правом на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою, гарантованою йому ч. 4. ст. 35 Конституції України. 13.06.2023 позивач примусово був відправлений з м. Житомир до невідомого йому населеного пункту в Рівненській області. Згодом, того ж дня, позивача відправили до с. Старичі Яворівського р-ну Львівської області, а ще через деякий час його привезли до ІНФОРМАЦІЯ_2 та продовжили утримувати там проти його волі. 14.06.2023 позивача відправили з Чернівецького ОТЦК до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , де протиправно утримували до 15.06.2023. 14.06.2023 позивачем було подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву, до якої додано довідку Релігійного об`єднання Свідків Єгови №2268 від 14.06.2023, в якій у письмовій формі ще раз повідомив про свої несумісні із військовою службою його релігійні переконання та просив замінити виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою.

Вказував, що на даний час за фактом протиправних дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення мобілізаційних заходів щодо позивача здійснюється кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 20.06.2023 за ч. 2 ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі або викрадення людини).

Представник позивача вважає, що позивач як Свідок Єгови, належить до "інших військовозобов`язаних або окремої категорії громадян", які на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію" та ч. 4 ст. 35 Конституції України не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Також, представник позивача вважає, що сама належність позивача до "інших військовозобов`язаних або окремої категорії громадян", які на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 23 закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та ч. 4 ст. 35 Конституції України не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, є достатньою правовою підставою для утримання відповідачем від дій з призову позивача на військову службу.

Представник позивача просив врахувати, що дії Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та відповідний наказ відповідача про призов на військову службу позивача, який належить до релігійної організації, віровчення якої не допускає користування зброєю та який має не обмежене законом конституційне право на заміну виконання військового обов`язку невійськовою (альтернативно) службою, є протиправними.

Разом із цим, представник позивача вказував, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023, відповідно до якого позивача зараховано до списків особового складу вказаної частини, солдатом на посаду стрільця, також є протиправним, оскільки є наслідком неправомірних дій Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки по призову на військову службу позивача та направлення його на проходження такої служби.

Ухвалою суду від 10.10.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Карпов Вадим Юрійович до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в частині позовних вимог щодо оскарження дій Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо застосування приводу. Роз`яснено ОСОБА_1 право на оскарження дій Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо застосування приводу в порядку кримінального судочинства.

Ухвалою суду від 10.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Разом із цим, даною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки наступні письмові докази: копію особової справи ОСОБА_1 ; копії мобілізаційних розпоряджень, повісток (корінців про їх отримання) стосовно ОСОБА_1 ; копії наказів (витягів з них), в тому числі наказу начальника Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №188/1 від 15.06.2023 "Про призов на військову службу під час мобілізації" по відношенню до ОСОБА_1 ; копії актів про відмову від отримання повісток, а також актів про відмову від ознайомлення з наказами ОСОБА_1 ; копії усіх інших рішень, актів, наказів, виписок із відповідних журналів/протоколів, що стосуються ОСОБА_1 ; копії документів щодо проходження медичного огляду з відповідними актами, довідками, виписками, карткою обстеження та медичного огляду, витягами з протоколів засідання військово-лікарських комісій, що стосуються ОСОБА_1 ; копії документів, що підтверджують взяття/зняття з військового обліку ОСОБА_1 ; копії облікової картки, а також копії вилученого військового білету ОСОБА_1 ; копії усіх поданих ОСОБА_1 до ТЦК та СП заяв про направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також поданих довідок "Центру свідків Єгови" про релігійну приналежність, інших письмових заяв, письмових пояснень та підписаних ним документів; копії документів про притягнення чи ініціювання притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, про звернення до правоохоронних органів про привід, притягнення до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, витребувано від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України наступні письмові докази: копії наказів, актів, рішень, листів, відповідей, звернень/заяв, скарг щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17.11.2023 задоволено клопотання представника позивача про призначення розгляду справи до судового засідання та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10:00 год. 14.12.2023.

Ухвалою суду від 17.11.2023 витребувано у релігійної організації "Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні" належним чином засвідчену копію Статуту релігійної організації "Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні" зареєстрований 30.03.1992 радою у справах релігій при Кабінеті Міністрів України, із змінами та доповненнями, зареєстрованими 19.12.2017 Міністерством культури України, або ж засвідчений витяг стосовно питання "Членства в громаді". Витребувано у релігійної організації "Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні" повну інформацію щодо участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в релігійній організації "Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні". Зобов`язано релігійну організацію "Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні" подати витребувані докази до суду в строк до 04 грудня 2023.

Ухвалою суду від 14.12.2023 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (, м. Київ, вул. Липська, 18/5) штраф у розмірі 2684,00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. Встановлено відповідачу новий строк для подання до суду витребуваних доказів - п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 14.12.2023 стягнуто з Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Січових Стрільців, 4, м. Вижниця, Чернівецька область, ) до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (, м. Київ, вул. Липська, 18/5) штраф у розмірі 2684,00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. Встановлено відповідачу новий строк для подання до суду витребуваних доказів - п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали.

В судовому засіданні, призначеному на 14.12.2023 судом оголошено перерву по справі до 19.01.2024, у зв`язку із не виконаннями відповідачами ухвали суду про витребування доказів та накладенням на них штрафу.

Ухвалою суду від 04.01.2024 клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про скасування ухвали суду про стягнення штрафу, - задоволено. Скасовано ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.12.2023 у справі №600/6126/23-а про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (, м. Київ, вул. Липська, 18/5) штрафу у розмірі 2684,00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Судове засідання призначене на 19.01.2024 не відбулось, у зв`язку із поданням представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи призначено на 20.02.2024.

В судовому засіданні, призначеному на 20.02.2024 оголошено перерву до 26.02.2024 для додаткового дослідження матеріалів справи та для надання позивачем суду копії оскаржуваного наказу Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №188/1 від 15.06.2023.

В судовому засіданні, призначеному на 26.02.2024, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги з посиланням на обставини, що викладені у позовній заяві.

Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляд справи. Водночас, відповідачі і не скористались своїм правом на подачу письмового відзиву на позовну заяву, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надали.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Заслухавши доводи представника позивача, що прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки релігійної організації "Релігійний центр свідків Єгови в Україні" Центр свідків Єгови від 14.06.2023 №2268 ОСОБА_1 з 04.08.2022 є неохрещеним вісником релігійного об`єднання свідків Єгови в Україні. ОСОБА_1 вивчає Біблію з одним із Свідків Єгови, відвідує християнські зібрання релігійної громади Свідків Єгови і під наглядом, безоплатно бере участь у проповідуванні доброї новини (Т. 1 а.с. 24).

Відповідно до довідки релігійної організації "Релігійний центр свідків Єгови в Україні" Центр свідків Єгови від 01.08.2023 №3189 ОСОБА_1 є присвяченим охрещеним служителем релігійного об`єднання свідків Єгови в Україні. Як свідок Єгови він бере участь у проповідуванні доброї новини (Т. 1 а.с. 25).

Приналежність позивача до релігійної організації "Релігійний центр свідків Єгови в Україні" Центр свідків Єгови також підтверджується листом релігійної організації "Релігійний центр свідків Єгови в Україні" Центр свідків Єгови від 30.11.2023 (Т.1 а.с.171-172).

Згідно матеріалів справи, 12.06.2023 ОСОБА_1 доставлено (прибув) до Вижницького РТЦК та СП та направлено для проходження ВЛК, за результатом проходження якої був визнаний придатним до проходження військової служби.

Як свідчать матеріали справи, по факту вчинення службовими особами Вижницького РТЦК та СП Міністерства оборони України по відношенню до ОСОБА_1 кримінального провадження №0000016, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

14.06.2023 позивач звернувся до Вижницького РТЦК та СП Міністерства оборони України із заявою, в якій просив замінити військову службу по мобілізації на громадські суспільно-корисні роботи, не пов`язані з будь-якою військовою справою (Т. 1 а.с. 23).

Відповідно до наказу начальника Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" від 15.06.2023 №188/1 військовозобов`язаного ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_3 (Т. 2 а.с. 5-6).

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 16.06.2023 №174 солдата ОСОБА_1 з 16.06.2023 прийнято на військову службу до Збройних Сил України, та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 на всі види забезпечення та призначено солдатом резерву 2 взводу резерву солдатського складу 1 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_3 (Т.1 а.с. 78).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 01.08.2023 №200 солдата ОСОБА_1 з 01.08.2023 зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення і визнано такими, що з 01.08.2023 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (Т. 1 а.с. 80).

27.09.2023 представник позивача звертався до Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини із скаргою, у зв`язку із порушенням основоположних прав людини, в якій просив відкрити провадження про порушення прав і свобод людини і громадянина, а саме ОСОБА_1 ; опитати ОСОБА_1 з ціллю встановлення фактів його незаконного утримання в приміщенні військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ); провести перевірку факту додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина військовою частиною НОМЕР_1 по відношенню до ОСОБА_1 та вжити необхідні заходи реагування, в тому числі, направивши відповідний акт реагування до військової частини НОМЕР_1 щодо усунення виявлених порушень, шляхом звільнення ОСОБА_1 з вказаного приміщення, де на даний час він незаконно утримується (Т. 1 а.с. 212-215).

Згідно доповідної записки ТОВ помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта юстиції Я.Лаврук за результатами службової перевірки за зверненням Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини в інтересах військовослужбовця ОСОБА_1 від 17.10.2023, адресованої командиру військової частини НОМЕР_1 , службовою перевіркою не встановлено актів незаконного утримання в приміщенні військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 та не додержання його прав і свобод людини і громадянина військовою частиною НОМЕР_1 (Т. 1 а.с. 217-218).

16.10.2023 представник позивача звертався до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив припинити протиправні дії відносно ОСОБА_1 , який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 (Т. 1 а.с. 219-223).

Листом від 24.12.2023 №8884/46/6103 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено представника позивача про те, що у військовій частині відносно ОСОБА_1 будь-яких протиправних дій не вчиняється (Т.1 а.с.224).

Позивач, вважаючи протиправними дії Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо його призову на військову службу під час мобілізації та не погоджуючись із прийнятими наказом про його призов на військову службу, а також наказом щодо зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на вciх види забезпечення, звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова.

Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Положення ст. 35 Основного закону України кореспондуються з положеннями статті 9 "Свобода думки, совісті і релігії" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Так, відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції кожен має право на свободу думки, совісті і релігії; це право включає свободу сповідувати свою релігію або переконання; передбачено, що кожен має право на свободу думки, совісті і релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно.

Зі змісту п. 2 ст. 9 Конвенції випливає, що свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає обмеженням, лише встановленим законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами та діє станом на дату прийняття рішення у даній справі.

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно з цим Указом призову на військову службу за мобілізацією підлягають військовозобов`язані та резервісти.

У відповідності зі ч.1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає проходження військової служби.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтею 3 Закону №2232-ХІІ передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №2232-ХІІ на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Так, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (ст. 1 Закону №3543-ХІІ).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону №3543-ХІІ з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ встановлено перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, де зазначено інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

В ході судового розгляду даної справи, представник позивача посилаючись на те, що ОСОБА_1 є присвяченим охрещеним служителем релігійного об`єднання свідків Єгови в Україні та як свідок Єгови бере участь у проповідуванні доброї новини, а тому він належить до "інших військовозобов`язаних або окремої категорії громадян", які на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації та має право на заміну військової служби альтернативною.

Надаючи оцінку зазначеним вище доводам, суд зазначає, що п. 4 ст. 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу".

Організаційно-правові засади альтернативної (невійськової) служби (далі - альтернативна служба), якою відповідно до Конституції України має бути замінене виконання військового обов`язку, якщо його виконання суперечить релігійним переконанням громадянина, визначені Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" від 12.12.1991 №1975-ХІІ (далі Закон №1975-ХІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №1975-ХІІ альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст. 2 Закону №1975-ХІІ право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Частиною 1 статті 4 Закону №1975-ХІІ визначено, що на альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідні рішення.

Не підлягають направленню на альтернативну службу громадяни: звільнені відповідно до законодавства від призову на строкову військову службу; яким відповідно до законодавства надано відстрочку від призову на строкову військову службу (на строк дії відстрочки) (ч. 2 ст. 4 Закону №1975-ХІІ).

Відповідно до ст. 5 Закону №1975-ХІІ альтернативну службу громадяни проходять на підприємствах, в установах, організаціях, що перебувають у державній, комунальній власності або переважна частка у статутному фонді яких є в державній або комунальній власності, діяльність яких у першу чергу пов`язана із соціальним захистом населення, охороною здоров`я, захистом довкілля, будівництвом, житлово-комунальним та сільським господарством, а також у патронажній службі в організаціях Товариства Червоного Хреста України.

Види діяльності, якими можуть займатися громадяни, які проходять альтернативну службу, визначаються Кабінетом Міністрів України.

10.11.1999 постановою Кабінету Міністрів України за №2066 (далі Положення №2066) затверджено Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби та перелік релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Згідно п.п. 2, 3 Положення №2066 громадяни України мають право на альтернативну службу, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і якщо вони належать до діючих відповідно до законодавства релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. Перелік таких релігійних організацій затверджується Кабінетом Міністрів України. Цим правом користуються громадяни, які належать до зазначених релігійних організацій, що діють як із зареєстрованим статутом, так і без його реєстрації.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть бути встановлені окремі обмеження цього права із зазначенням строку їх дії.

На альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідне рішення місцевою держадміністрацією.

Отже, із системного аналізу вказаних норм вбачається, що альтернативна служба це служба, яка запроваджується замість проходження саме строкової військової служби.

З матеріалів справи слідує, зокрема з позовної заяви, що позивач є військовозобов`язаний та станом на 24.02.2024 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" від 15.06.2023 №188/1 позивача, ОСОБА_1 , призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_3 .

Тобто, у даному випадку, позивач є мобілізованим на військову службу під час мобілізації в особливий період, а не призваний на строкову військову службу, яка дає право на заміну такої служби альтернативною.

Суд звертає увагу на те, що Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" альтернативна (невійськова) служба під час військового стану не визначена.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Враховуючи те, що позивач являється мобілізованим на військову службу під час мобілізації в особливий період, а не особою, яка підлягає призову на строкову військову службу, у спірному випадку, на думку суду, ОСОБА_1 не наділений правом бути направленим на альтернативну (невійськову) службу .

Між цим, суд також зазначає, що Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не передбачено надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації віруючим громадянам, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних та не визначено порядок проходження альтернативної (невійськової) служби. в умовах воєнного стану.

Окрім цього, Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" також не визначено порядок направлення та проходження служби під час мобілізації в умовах воєнного або надзвичайного станів віруючих громадян.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові №9902/64/23 від 25.09.2023, які, у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Слід також зазначити, що згідно з положеннями ч.3. ст. 4 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач будучи військовозобов`язаним підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а тому суд приходить до висновку, що приймаючи наказ "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" №188/1 від 15.06.2023, зокрема, яким військовозобов`язаного ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_3 , Вижницький РТЦК та СП діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання таких дій та наказу №188/1 від 15.06.2023 протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасувати пункт 1.1.2 та підпункт 1.1.2.21 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №200 від 01.08.2023 щодо зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на вci види забезпечення, а також прийняття та допущення до виконання службових обов`язків за посадою стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як встановлено судовим розглядом, за твердженням представника позивача, підставою для визнання протиправним та скасування пункту 1.1.2 та підпункту 1.1.2.21 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №200 від 01.08.2023 є наслідок протиправності дій та наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 №188/1 від 15.06.2023 по призову позивача на військову службу на направлення його на проходження такої служби, тобто такі позовні вимоги є похідними.

З огляду на вищенаведені висновки суду щодо відсутності підстав для визнання протиправним дій та скасування наказу Вижницького РТЦК та СП №188/1 від 15.06.2023, то відсутні підстави і для задоволення похідних позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 1.1.2 та підпункт 1.1.2.21 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №200 від 01.08.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи по суті представник позивача не довів належними засобами доказування наявність у позивача права на заміну військової служби під час мобілізації в особливий період на альтернативну (невійськову) службу, а тому відсутні підстави для визнання оскаржуваних дій та рішень протиправними.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на приписи ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Карпов Вадим Юрійович до Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправних дій та скасування рішень - відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , НОМЕР_4 ).

Представник позивача адвокат Карпов Вадим Юрійович (свідоцтво про занятті адвокатською діяльністю №128, видане 09.08.2004, АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - 1 Вижницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. С.Стрільців, 4. м. Вижниця, Чернівецька область, ).

Відповідач - 2 Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено 04.03.2024.

Суддя В.О. Григораш