Справа № 726/351/24
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/351/24
Провадження №2-а/726/18/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник Ювченко Андрій Васильович, до інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернівецькій області ДПП Артим`юк Іоланти Василівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП та Департаменту патрульної поліції НП України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В:

19.02.2024 через систему «Електронний суд» до Садгірського районного суду м. Чернівці подано адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник Ювченко Андрій Васильович, до інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернівецькій області ДПП Артим`юк Іоланти Василівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП та Департаменту патрульної поліції НП України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у якому представник позивачки просить суд Постанову серії БАВ № 215522 від 11.02.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу у розмірі 510 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях складу такого правопорушення.

Вказує, що 11.02.2024 о 23.35 год. поліцейським інспектором взводу №1 роти №4 БУПП в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Артим`юк Іолантою Василівною відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122 КУпАП серії БАВ № 215522 та накладено штраф у розмірі 510 гривень, на підставі, нібито, порушення позивачкою вимог п. 31.4.3(а) Правил дорожнього руху України

Вважає зазначену постанову такою, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, а також стверджує, що її було винесено та зафіксовано хибні обставини нібито неправомірних дій, для того щоб виправдати правомірність зупинки транспортного засобу, для подальшого складення адміністративного матеріалу за інші правопорушення.

Жодної з підстав для зупинки транспортного засобу, у якому знаходилась ОСОБА_1 особою, уповноваженою на розгляд адміністративного правопорушення, не зазначено. Вказані підстави на момент такої зупинки були відсутні. Про будь-яку із законних підстав, ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції, повідомлена не була.

Стосовно «виявлення» правопорушення, передбаченого п.п. 31.4.3(а), то з наявних матеріалів справи та долучених до неї доказів, слід дійти висновку про відсутність будь-якого підтвердження того, що на момент зупинки транспортного засобу та в процесі подальшого розгляду справи, інспектор беззаперечно та достовірно змогла встановити невідповідність зовнішніх світлових приладів вимогам конструкції транспортного засобу «MAZDA 6», д.р.н. НОМЕР_1 та зібрала достатньо належних доказів того, що автомобіль переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів і водієві ОСОБА_1 могло бути відомо про таке можливе переобладнання і вона свідомо, нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху, керувала ним.

Матеріали справи не містять доказів щодо переобладнання автомобіля, як то фото таблиці, акта огляду ТЗ (зокрема щодо наявності саморобних додаткових кріплень фар, літарів, лапмочок, або інших складових освітлювальних приладів), акта відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання тощо, довідкових або інших належним чином оформлених відомостей сервісного центру МВС України, які б свідчили про відсутність задокументованого у встановленому законом порядку факту переобладнання вказаного автомобіля.

Також позивачка наголошує на тому, що вона самостійно, як і члени її родини не влаштовували будь-яких зовнішніх світлових приладів (у тому числі попереджувальних червоного кольору) на автомобілі, вказане авто її член родини придбав ще у 2016 році (тобто 8 років тому) з вказаною комплектацією та протягом періоду експлуатації комплектацію не змінював. Жодного разу вона, або член її родини не притягувався до адміністративної відповідальності за вказані світлові прилади автомобіля «MAZDA 6», д.р.н. НОМЕР_1 , даний транспортний засіб без зауважень проходив технічний огляд щодо відповідності національним нормам, правилам та стандартам.

Вважає, що транспортний засіб, у якому знаходилася позивачка був зупинений безпідставно, оскільки нею не було допущено будь-яких порушень ПДР, ОСОБА_1 , як особа, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності, не була повідомлена про причини такої зупинки. Також позивачка не була ознайомлена з матеріалами справи, їй не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням її права на правовий захист, подавати докази, заявляти клопотання.

Оскаржувана постанова в порушення вимог ст.283 КУпАП не містить відомостей про технічний засіб. Факт вчинення порушення ПДР, за який настає відповідальність на підставі ч. 1 ст. 121 КУпАП, позивач не визнає, про що також робив зауваження працівникам поліції.

У постанові серії БАВ № 215522 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення не конкретизовано в чому саме полягає суть вчиненого позивачем правопорушення, не розкрита об`єктивна сторону правопорушення в порушення вимог ст. 256 КУпАП.

Також позивач просить стягнути із відповідачі судові витрати на оплату судового збору у справі.

Такий адміністративний позов сформований в системі «Електронний суд» 18.02.2024, а отриманий судом 19.02.2024 та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 22.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 06.03.2024.

27.02.2024 до суду надійшов відзив на адміністративний позов від представника відповідачів у справі ОСОБА_2 у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Зазначає, що під час несення служби, в м. Чернівцях вул. Ю. Федьковича, 23 11.02.2024 екіпажем патрульної поліції, під час вільного патрулювання було виявлено транспортний засіб, який порушив правила дорожнього руху, а саме, водій керував транспортним засобом Mazda 6, з номерним знаком НОМЕР_1 , в якому колір зовнішніх світлових приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, а саме зовнішні попереджувальні світлові прилади червоного кольору, чим порушив п. 31.4.3 а ПДР, після чого інспектором подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Потім поліцейський виявив водія ОСОБА_1 та представився і пояснив суть порушення, що задні показники повороту червоного кольору, а не автожовтого, як передбачено законодавством України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.31.4.3 а ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивачки, після чого їй було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та винесено постанову за ч. 2 ст. 121 КУпАП із накладенням стягнення на правопорушницю в розмірі 510 грн, відповідно до санкції статті.

Вказує, що ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за користування зовнішніми попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Факт керування позивачем транспортним засобом підтверджується доданим до відзиву відеозаписом на якому зафіксовано момент зупинки автомобіля та вихід водія ОСОБА_1 , а відеозапис вівсі безперервно від моменту зупинки до вручення копії постанови та містить усю необхідну доказову інформацію, факт роз`яснення прав водію та відмову від користування цими правами. В п. 7 оскаржуваної постанови міститься посилання на відеозаписи із боді камер 476837, 475540, а тому доводи про недопустимість відео представник відповідачів вважає хибними.

Також посилається на те, що вимоги зовнішніх світлових приладів визначені у ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби» у п.6.1.5 в таблиці №1 вказано колір зовнішніх світлових приладів та передбачено, що покажчик повороту передній, бічний, задній повинні мати автожовтий колір. Факт того, що на автомобілі позивачки покажчик повороту (задній) має червоний колір підтверджується відео з нагрудних камер, а саме: на часових проміжках 00:00:20, 00:01:00, 00:01:42 та 02:10:34.

Посилання позивачки на те, що вона не здійснювала переобладнання не спростовує тієї обставини, що вона керувала транспортним засобом зовнішні світлові прилади якого не відповідали ДСТУ, тобто колір покажчиків поворотів (задніх) мав червоний колір, а не автожовтий.

Долучає до відзиву документи на підтвердження повноважень та копію оскаржуваної постанови, диск із відеозаписами.

05.03.2024 судом зареєстровано сформовану в системі «Електронний суд» 04.03.2024 відповідь на відзив представника ОСОБА_3 у якій останній вважає, що у відзиві зазначено обставини, які не відповідають складеним матеріалам про адміністративне правопорушення та долученим до них доказам. Оскаржувану постанову було винесено на підставі, нібито, порушення Позивачем вимог п. 31.4.3а Правил дорожнього руху України, а саме, за текстом постанови «водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAZDA 6», д.р.н. НОМЕР_1 , у якого зовнішні світлові прилади не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, а саме зовнішні світлові прилади попереджувальні червоного кольору». Тобто вважає, що у постанові відображено формулювання правопорушення, об`єктивна сторона якого не є конкретизованою. З викладеного у постанові формулювання правопорушення незрозуміло, які саме зовнішні світлові попереджувальні прилади червоного кольору та яким саме вимогам конструкції транспортного засобу вони не відповідають.

Також вказує про те, що працівник поліції винесла оскаржувану постанову відносно позивача за ч.2 ст.122 КУпАП не на місці виявлення так званого правопорушення, а поблизу із Чернівецьким обласним наркологічним диспансером по вул. Миколаївській у м. Чернівці, приблизно через 2 години після того як транспортний засіб начебто було зупинено.

Звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять жодних пояснень, які б позивач надавав під час її розгляду працівниками поліції, а на долучених відеозаписах наявний лише діалог між позивачем та працівником поліції. Також вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази (фото, відеозйомка, пояснення свідків), які б свідчили про те, що позивач, 11.02.2024 об 23:28 год., саме керувала транспортним засобом, а тому остання не може бути притягнута до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки не була водієм. Матеріали справи не містять доказів щодо переобладнання автомобіля, як то фото таблиці, акта огляду ТЗ (зокрема щодо наявності саморобних додаткових кріплень фар, літарів, лапмочок, або інших складових освітлювальних приладів), акта відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання тощо, довідкових або інших належним чином оформлених відомостей сервісного центру МВС України, які б свідчили про відсутність задокументованого у встановленому законом порядку факту переобладнання вказаного автомобіля.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог КАС України, що підтверджується матеріалами справи.

Від представника позивача Ювченка А.В. надійшла заява про підтримання позову та відповіді на відзив та розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися у судове засідання, про поважні причини неявки суд не повідомили. Скерували до суду відзив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 11.02.2024 інспектором взводу № 1, роти № 4 БУПП в Чернівецькій області ДПП, старшим лейтенантом поліції Артим`юк Іолантою Василівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії БАВ №215522 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, за те, що 11.02.2024 о 23:28 в м. Чернівці на вул. Ю.Федьковича, 23 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого зовнішні світлові прилади не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, а саме: зовнішні світлові прилади попереджувальні червоного кольору, чим порушила вимоги п. 31.4.3 (а) ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Крім того, разом із відзивом, відповідачем долучено два диски на яких містяться відеозаписи із боді камер (нагрудних реєстраторів) поліцейських № 475540 та № 476837, що також вказані в п. 7 оскаржуваної постанови.

Так на долучених відеозаписах зафіксовано, як 11.02.2024 о 23:30 поліцейські із червоними проблисковими маячками (факт включення яких видно, оскільки подія відбувається у темну пору доби) зупиняють автомобіль, що рухався попереду та підходить до водія, яким виявилася ОСОБА_1 , яка сиділа за кермом. При цьому поліцейський запитує у водійки куди вона направляється та після цього одразу ж представляється і повідомляє про відеофіксацію їх розмови, що проводиться відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Також поліцейський чітко вказує водійці, що її було зупинено через те, що у її авто покажчики повороту червоного кольору, однак на території України допускаються лише жовтого кольору, та потім уточнює задні.

Після цього ОСОБА_1 разом із поліцейським підходить до автомобіля позаду та оглядають самі покажчики повороту і остання погоджується із тим, що вони червоного кольору та запитує про те, чи дійсно це заборонено.

Також на відео на якому зафіксовано розмову із водійкою, видно, що показники повороту дійсно червоного кольору.

О 23:33 поліцейська, яка буде проводити розгляд справи за вчинене правопорушення, представляється та розпочинає розгляд справи, ще раз вказує причину зупинки покажчики повороту червоного кольору, а мають бути жовтого та вказує пункт ПДР, що було порушено 31.4.3 (, що передбачає тип, колір, розміщення).

Після цього водійці роз`яснюють її права, в тому числі право на юридичну допомогу адвоката, після цього у ОСОБА_1 запитують про те, чи бажає вона скористатися якимись правами, на що вона відповідає «ні».

Потім поліцейська вказує про те, що буде винесено постанову, а інший поліцейський вказує про те, що від ОСОБА_1 відчутний запах алкоголю та далі відео стосується іншого провадження у справі за ст. 130 КУпАП.

Також далі на відео зафіксовано, як пізніше водійка телефонує до чоловіка, щоб пояснити йому, що сталося і чоловік у телефонній розмові також поліцейським повідомляє про те, що дійсно покажчики поворотів червоні, оскільки машина «американка»

По завершенню процедури огляду на стан сп`яніння о 01:23 12.02.2024 ОСОБА_1 ознайомлено із винесеною постановою серії БАВ №215522 за ч.2 ст. 122 КУпАП та поліцейський вказує про те, що штраф можна оплатити на місці на що ОСОБА_1 погоджується, однак у зв`язку із тим, що термінал не працює, остання уточнює реквізити для оплати. Копія постанови вручена водійці.

Також суд зауважує, що переглянутий відеозапис дійсно підтверджує факт того, що покажчики повороту позаду у авто мають червоний колір.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Аналогічне передбачено пунктом 1.3 ПДР згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п. 2.3 а та б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також варто зазначити, що згідно із п.9.1 а до попереджувальних сигналів відносяться сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Пункт 31 Правил дорожнього руху передбачає вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, а згідно з п. 31.4.3 а забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема щодо зовнішніх світлових приладів: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Також пунктом 6.1.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до кольору покажчиків поворотів, а саме і передні і задні повинні бути автожовтого кольору. Ця вимога була введена в дію з 2017 року.

Крім того, ДСТУ покажчики повороту відносить саме до пристроїв зовнішніх світлових приладів.

При цьому, положеннями п.7.1.1. ДСТУ 3649:2010 передбачено, що відповідність вимогам, зокрема п. 6.1.5 перевіряють візуально.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, що передбачено п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Так відповідачем скеровано відзив на позовну заяву у якому останній вказує на законність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, вказує про правомірність дій відповідача та наявність доказів вини особи.

Аналізуючи докази у справі суд виходить із того, що долучений разом із відзивом відеозапис в повному обсязі підтверджує як факт керування ОСОБА_1 того вечора транспортним засобом і законність її зупинки, так і факт вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а також підтверджує законність дій працівників поліції при винесенні оскаржуваної постанови.

Доводи позивача щодо того, що долучений відеозапис слід визнати неналежним та недопустимим доказом не є обґрунтованими, оскільки оскаржувана постанова, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП містить відомості у п. 7 про наявність відеозаписів на нагрудні боді камери № 475540 та № 476857. Крім того ОСОБА_1 повідомлялася про відеофіксацію її розмови із поліцейськими, а долучений відеозапис містить безперервну відеозйомку із моменту зупинки авто то ознайомлення із винесеною постановою.

Також необґрунтованим є посилання у позові на те, що позивачка була зупинена безпідставно не повідомлялася про причину зупинки, оскільки на відео із боді камер чітко зафіксовано, як поліцейський після зупинки представився ОСОБА_1 та повідомив їй чому вона була зупинена, а саме через те, що задні покажчики повороту у автомобілі, яким вона керувала, червоного кольору.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський вправі зупиняти транспортні засоби за порушення водієм Правил дорожнього руху, а відповідно до п.3 ч.1 ст. 23 цього ж закону поліція вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх. Також відповідно до п. 2 1 ч.1 ст. 35 цього ж Закону поліцейський вправі зупиняти транспортні засоби якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Тобто зупинка автомобіля, за таке порушення, відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху.

Доводи представника позивача щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 є нічим іншим як обраною лінією захисту з метою уникнення відповідальності за вчинено, оскільки долучені відеозаписи підтверджують як факт руху патрульного авто та його подальшу зупинку і зупинку авто, що рухалося попереду за кермом якого була виявлена ОСОБА_1 . Остання перебувала у авто сама та у діалозі із поліцейськими повідомляла напрямок свого руху і жодного разу не заперечила факту керування транспортним засобом, а навпаки просила перепаркувати авто, оскільки на вимогу поліцейських зупинилася з порушенням ПДР перед пішохідним переходом.

Переглянутим відеоаписом спростовано і доводи позивача з приводу того, що їй не було роз`яснено та не забезпечено право на правовий захист та не надано можливість подавати докази та заявляти клопотання, адже о 23:34 ОСОБА_1 роз`яснено її права, в тому числі право на юридичну допомогу адвоката, після цього у ОСОБА_1 запитують про те, чи бажає вона скористатися якимись правами, на що вона відповідає «ні».

Тобто ОСОБА_1 в ході спілкування із поліцейськими жодного разу не вказала про те, що бажає скористатися допомогою адвоката, чи має якісь клопотання чи докази.

Більше того, у діалозі із працівником поліції ОСОБА_1 не заперечувала того факту, що покажчики повороту червоного кольору і бажала на місці сплатити штраф.

Доводи позову щодо того, що автомобіль належить члену родини та протягом 8 років ніхто комплектації не змінював не є визначальними для скасування оскаржуваної постанови, адже саме водій перед початком руху перевіряє технічний стан транспортного засобу та відповідає за нього.

Також, не мають правового значення обставини проходження сертифікації спірним автомобілем на території України, а також інші подібні доводи позивача з цього приводу (щодо невнесення змін у комплектацію авто ввезеного за кордону), адже вони не спростовують той факт, що позивач використовував зовнішні світлові прилади покажчики повороту, червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010.

При цьому національне законодавство України нормує технічний стан автомобілів згідно з пунктом 31.1 Правил Дорожнього Руху, а безпосередньо світловими покажчиками опікується пункт 31.4.3. Зокрема там вказано дозволений колір світлового приладу, а у пункті 6.1.5 ДСТУ чітко вказано, що покажчики повороту на автомобілях мають бути жовтого кольору (автожовтими).

Також в оскаржуваній постанові вказано про те, що зовнішні світлові прилади не відповідають вимогам саме кольору, адже вказано, що вони червоного кольору.

Отже, наявність на автомобілі позивача червоних сигналів повороту не відповідає вимогам стандарту (ДСТУ 3649:2010) і є підставою для притягнення водія до відповідальності.

Також вище зазначено, що така невідповідність, згідно з п.7.1.1. ДСТУ 3649:2010, перевіряється візуально, а тому доводи позивача з приводу необхідності долучення актів огляду та вимірювальної техніки у цьому випадку є безпідставними.

Крім того факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та відповідно порушення вимог п.31.4.3(а) ПДР, підтверджено не лише візуальним спостереженням працівника поліції, а й підтверджується наданими відповідачем доказами, даними відеозаписів із нагрудних реєстраторів.

Факт того, що згідно з долученого відеозапису оскаржувану постанову було винесено не на місці вчинення правопорушення, а приблизно через 2 години після того як транспортний засіб було зупинено та поблизу із Чернівецьким обласним наркологічним диспансером по вул. Миколаївській у м. Чернівці, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки сам розгляд справи проведено та завершено на місці зупинки та виявлення правопорушення, а друк постанови та ознайомлення із нею правопорушниці в подальшому в іншому місці не спростовує висновків, викладених у цій постанові та її законності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Таким чином, оскільки вищевказаними діючими на території України нормами, визначено, що передня та задні покажчики поворотів повинні бути автожовтого кольору, судом вбачається, що в діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого, а оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною.

Суд зауважує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказаних критеріїв було дотримано поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, жодних доказів щодо упередженого ставлення поліцейського до позивача чи перевищення повноважень, судом не встановлено.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у розмірі визначеному санкцією ч.2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позов без задоволення.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача судових витрат у справі.

На підставі викладеного Правил дорожнього руху, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», керуючись ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 274, 280, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник Ювченко Андрій Васильович, до інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернівецькій області ДПП Артим`юк Іоланти Василівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП та Департаменту патрульної поліції НП України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії БАВ №215522 від 11.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев