Справа № 200/84/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року Справа№200/84/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (адреса: 69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, провулок Тихий, 7, )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не визначення в період з 29.01.2020 по 31.12.2020 включно ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не визначення в період з 01.01.2021 по 25.01.2021 включно ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів;

- зобов`язати Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити за період з 01.01.2021 по 25.01.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

Ухвалою від 10 січня 2024 року суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху, встановивши позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску. 11 січня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 11 січня 2024 року позивач на виконання зазначеної ухвали суду надав заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/84/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Зазначеною ухвалою суд задовольнив заяву позивача, визнав поважними причини пропуску строку та поновив позивачу строк звернення до суду із даним позовом. Крім того, вказаною ухвалою у Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки було витребувано довідку про нараховане ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за 2020 2021 роки із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року у Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повторно витребувано довідку про нараховане ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за 2020 2021 роки із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, а також пояснення щодо того, який саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб був застосований під час визначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розміру грошового забезпечення за 2020 2021 роки.

12 лютого 2024 року Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки ухвалу суду від 05 лютого 2024 року виконано, надано витребувані докази у справі.

Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року у Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки витребувано письмові пояснення щодо підстав та обставин, з яких ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не було нараховане грошове забезпечення у період з січня 2020 року по травень 2020 року включно (звільнення з посади, відсторонення від посади, тощо), пояснення з приводу того, чи було виплачено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за цей період пізніше, та докази на підтвердження цих обставин, а також копію рішення суду, на виконання якого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплачено грошове забезпечення у листопаді 2020 року в розмірі 146987,60 грн. Цією ж ухвалою у ОСОБА_1 витребувано письмові пояснення з приводу того, чи перебував він на військовій службі у період з січня 2020 року по травень 2020 року включно, якщо ні, то за яких обставин, та чи отримував грошове забезпечення за означений період, а також, за наявності, докази щодо отримання ним грошового забезпечення за період з січня 2020 року по травень 2020 року включно.

Ухвалу суду від 16 лютого 2024 року сторонами виконано у повному обсязі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

За правилами частини 5 та частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 30.05.2018 року по 25.01.2021 рік проходив військову службу та одержував грошове утримання (грошове забезпечення) на посаді військового комісара Бердянського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області, який є структурним підрозділом та знаходиться на фінансовому забезпеченні Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Позивач вказує, що з моменту набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, починаючи з 29.01.2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу повинні визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Разом з тим, у період із дати зарахування до списків Бердянського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області позивачу нараховувалося грошове забезпечення виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Позивач 05.12.2023 року звернувся із заявою до начальника Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про доплату грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) починаючи з 01.01.2019 року у розмірах встановлених пунктом 4 постанови Кабінету міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), а не на 01.01.2018. 03.01.2024 отримав лист від 13.12.2023 № ф/864 від начальника Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому зазначено що грошове забезпечення нараховувалось згідно чинного законодавства. При цьому, під час проходження військової служби на вищезазначеній посаді в період з 30.05.2018 по 25.01.2021 роки відповідач невірно встановив розмір посадового окладу та окладу за військове звання, що призвело до виплати позивачу грошового забезпечення в значно меншому розмірі. Позивач вважає дії відповідача щодо встановлення йому посадового окладу та окладу за військове звання в розмірах, що є меншим ніж розміри, встановлені законодавством, протиправними.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив наступне. На момент набрання чинності Постановою №704, пункт 4 цього нормативно-правового акту було викладено у редакції, визначеній пунктом 6 Постанови №103, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.». При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 Постанови №704 не вносилися. Таким чином, у 2018 році на підставі Постанови №103, пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.». В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103. Тобто, з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка запроваджувала у якості однієї з величин алгоритму розрахунку показника розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року». Відтак, з 29.01.2020 з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Відповідач зазначає, що грошове забезпечення позивача здійснювалось у відповідності до нормативно-правових актів, які видані у встановленому порядку та відповідно до компетенції відповідних державних органів. Зазначені нормативно-правові акти є чинними, не визнані недійсними, тому Відповідач вважає, що не можна його дії вважати протиправними.

19 лютого 2024 року на виконання ухвали суду від 16 лютого 2024 року позивач надав пояснення, в якому зазначив, що у період з січня 2020 року по травень 2020 року включно не перебував на військовій службі, знаходився у вимушеному прогулі у зв`язку з незаконним звільненням. Згідно рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі № 280/2952/19 був поновлений на посаді військового комісара Бердянського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області з 21.04.2019 року та було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 з 21.04.2019 по день ухвалення рішення суду. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі № 280/2952/19 був виданий наказ (по особовому складу) Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02.06.2020 №220 про поновлення позивача в посаді з 20.04.2019 року на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02.06.2020 №220 був виданий наказ (по стройовій частині) військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.06.2020 №131 про поновлення позивача на посаді. грошове забезпечення за квітень 2019 - травень 2020 позивачу виплачено в листопаді 2020 року.

20 лютого 2024 року відповідачем на виконання ухвали суду від 16 лютого 2024 року надано пояснення, в якому відповідач зазначив, що Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 20.04.2019 року № 104, виданого на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 01.04.2019 року № 103 майор ОСОБА_1 був позбавлений військового звання та звільнений з військової служби. Отже, з квітня 2019 року по травень 2020 року грошове забезпечення ОСОБА_1 не виплачувалось. Цей період включає період з 2 січня 2020 року по травень 2020 року. Відповідний спір був розглянутий Запорізьким окружним адміністративним судом у провадженні № 280/2952/19. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року по справі № 280/2952/19 ОСОБА_1 був поновлений на займаній посаді із скасуванням відповідних наказів, та йому було розраховане та сплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у листопаді 2020 року в розмірі 146987,60 грн. Оскільки ОСОБА_1 був поновлений у своїх правах, він вважається таким, що не припиняв військову службу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Московським РУГУ МВС України в місті Києві 06 жовтня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (), у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно зі статтею 43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність.

ОСОБА_1 з 30.05.2018 року по 25 січня 2021 року проходив військову службу у Бердянському об`єднаному міському військовому комісаріаті Запорізької області на посаді військового комісара, що підтверджується Витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 30.05.2018 року № 135, Витягом з наказу військового комісара Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 25.01.2021 року № 19.

Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки суду були надані довідки № 39/ВФЗ від 09 лютого 2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2020 рік та № 40/ВФЗ від 09 лютого 2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2021 рік, в яких зазначені складові та розмір грошового забезпечення, отриманого позивачем за спірний період, в тому числі грошова допомога на оздоровлення в сумі 17604,25 грн., яка була нарахована позивачу у червні 2020 року, та матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань в сумі 1410,00 грн., яка була нарахована у листопаді 2020 року.

Як вбачається з довідки № 39/ВФЗ від 09 лютого 2024 року, грошове забезпечення позивачу у 2020 році було нараховане лише з червня по грудень. За період з січня 2020 року по травень 2020 року включно грошове забезпечення не нараховувалось, проте, зазначений період входить у спірний період, визначений позивачем. При цьому, у листопаді 2020 року позивачу виплачено грошове забезпечення за рішенням суду у розмірі 146987,60 грн.

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень та доказів на виконання ухвали суду від 16 лютого 2024 року, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 20.04.2019 №104 наказано колишнього майора ОСОБА_1 , відстороненого від посади військового комісара Бердянського ОМВК Запорізької області та звільненого наказом Командувача Сухопутних військ ЗСУ (по особовому складу) від 01.04.2019 №103 у запас за підпунктом «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку), відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справу здав і направлено для зарахування на військовий облік до Бердянського ОМВК Запорізької області. Також, зазначеним наказом позивача з 20.04.2019 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та усіх видів забезпечення.

Крім того наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 25.04.2019 № 108 внесено зміни до абзацу 3 та 4 пункту 2 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №104 від 20.04.2019 в частині грошового забезпечення та наданих відпусток.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі № 280/2952/19, зокрема, ОСОБА_1 поновлено на посаді військового комісара Бердянського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області з 21.04.2019 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 з 21.04.2019 по день ухвалення рішення суду у даній справі.

На виконання Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі № 280/2952/19 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 21.04.2019 по день ухвалення рішення суду у справі в листопаді 2020 року ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення в сумі 146987,59 грн., що підтверджується платіжною відомістю № 516 на суму 146987,59 грн.

Оскільки ОСОБА_1 був поновлений у своїх правах, він вважається таким, що не припиняв військову службу. Отже, грошове забезпечення за період вимушеного прогулу, в тому числі і за частину спірного періоду (з січня 2020 по травень 2020 включно) було нараховано та виплачено у листопаді 2020 року.

У довідках, виданих Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки № 39/ВФЗ від 09 лютого 2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2020 рік та № 40/ВФЗ від 09 лютого 2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2021 рік міститься пояснення, що розмір грошового забезпечення застосовувався згідно штатно-посадової інструкції, тобто з розрахунку станом на 01 січня 2018 року.

На письмове звернення позивача Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом від 13 грудня 2023 року № ф/864 повідомив, що зміни про встановлення посадових окладів у співвідношенні до прожиткового мінімуму на 1 січня календарного року до самої Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року не були внесені, тому грошове забезпечення нараховувалось згідно чинного законодавства.

Позивач не погоджується із застосуванням відповідачем при обчисленні розміру його грошового забезпечення у період з 29 січня 2020 року по 25 січня 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток №1); схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток №14).

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13, 14.

При цьому, Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

24.02.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», п. 6 якої внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 викладено в редакції, згідно з якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Отже. за змістом Постанови № 704, в редакції Постанови № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 по справі №440/6017/21 зауважив, що на момент набрання чинності постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 цієї постанови було викладено в редакції змін, передбачених пунктом 6 постанови №103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Тобто, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст.6 Закону №2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із ч.2 ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (п.1) та порядок встановлення державних стандартів (п.3).

Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому п.8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон №294-IX) та Закон №1082-IX «Про державний бюджет України на 2021 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020, 2021роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 по справі №913/204/18, від 10.03.2020 по справі №160/1088/19, від 09.06.2022 у справі №520/2098/19).

З огляду на передбачені в ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України правила, а також враховуючи те, що з 29.01.2020 положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для розрахунку посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин належить застосувати пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 294-IX та Закон №1082-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Отже, з 29.01.2020 року, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, діяв п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 у первісній редакції, згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом з цим, з 29.01.2020 року знову почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року (в тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50 відсотків мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум).

Проте, згідно з п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року в справі №240/4946/18, постановах Верховного Суду від 18.02.2021 року в справі №200/3775/20-а, від 11.02.2021 року у справі №200/3757/20-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Постанова № 704 року є підзаконним нормативно-правовим актом. Юридична сила закону як джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Тобто, вказаний пункт 4 Постанови №704 в частині обрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням у розмірі 50% мінімальної заробітної плати, суперечить нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII та не підлягає застосуванню.

При цьому, колегія суддів у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21 у подібних правовідносинах звернула увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21 (адміністративне провадження № К/9901/43174/21).

З наведеного вбачається, що у період проходження позивачем військової служби у Бердянському об`єднаному міському військовому комісаріаті Запорізької області з 29 січня 2020 року по 21 січня 2021 року включно відповідач зобов`язаний був обчислювати розміри посадового окладу та окладу за військовим званням військовослужбовців з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що протягом спірного періоду проходження позивачем військової служби з 29 січня 2020 року по 25 січня 2021 року включно грошове забезпечення позивача мало обчислюватися згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла з 29.01.2020 року, а саме: у період з 29 січня 2020 року по 31.12.2020 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, а в період з 01.01.2021 року по 25.01.2021 року включно із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року.

Крім того, пунктом 2 Постанови 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Також Постановою № 704 встановлено для військовослужбовців виплату надбавок, доплат, винагород та премії, а також інших додаткових видів грошового забезпечення та разових виплат, розрахунковою величиною яких є посадовий оклад та оклад за військовим званням.

Пунктами 1 та 6 розділу XXIII «Виплата грошової допомоги для оздоровлення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Згідно з пунктами 1 та розділу XXIV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

З наведеного вбачається, що перерахунку також підлягають грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, виплачені позивачу за період з 29 січня 2020 року по 25 січня 2021 року, оскільки при їх обрахунку використано посадовий оклад та оклад за військовим званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (адреса: 69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, провулок Тихий, 7, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (адреса: 69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, провулок Тихий, 7, ) щодо невизначення в період з 29.01.2020 по 31.12.2020 включно ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (адреса: 69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, провулок Тихий, 7, ) щодо невизначення в період з 01.01.2021 по 25.01.2021 включно ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.

Зобов`язати Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (адреса: 69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, провулок Тихий, 7, ) здійснити за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

Зобов`язати Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити (адреса: 69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, провулок Тихий, 7, ) за період з 01.01.2021 по 25.01.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 №1082-IX «Про державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 05 березня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар