Справа № 320/46962/23
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Київ № 320/46962/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі по тексті також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту також відповідач, Печерський ВДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського ВДВС про накладення штрафу на позивача у розмірі 3400,00 грн від 07.12.2023 ВП №72749187.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на примусовому виконанні в Печерському ВДВС перебуває виконавчий лист №161/12347/22, виданий 10.08.2023 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 майна (автомобіля) шляхом його передачі ОСОБА_2 , за яким відкрито виконавче провадження №72749187 постановою від 10.08.2023.

Позивач стверджує про відсутність підстав для накладення на нього штрафу спірною постановою з огляду на відсутність у нього майна, яке витребовується в рамках ВП №72749187, що, на його думку, є об`єктивною причиною, яка унеможливлює виконання рішення ним як боржником.

Позивач зазначає, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України існують об`єктивні причини, які унеможливлюють виконання судового рішення боржником з огляду на відсутність у нього можливості виконати судове рішення.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, про що свідчать довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням Діловодство спеціалізованого суду. Надав матеріали виконавчого провадження №72749187.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду суду від 09.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.01.2024 через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до справи.

30.01.2024 представником позивача подано до суду клопотання про долучення до справи додаткових доказів.

23.02.2023 через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи матеріалів ВП №72749187.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

На примусовому виконанні у державного виконавця Печерського ВДВС перебуває виконавче провадження №72749187 з виконання виконавчого листа №161/12347/22, виданого 10.08.2023 Луцьким районним судом Волинської області про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 майна: автомобіля марки Mersedes-Benz E200, 2011 року випуску, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів до замка запалення вищевказаного автомобіля шляхом його передачі власнику ОСОБА_2 .

Постановою від 07.12.2023 відкрито виконавче провадження №72749187.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у нього визначеного виконавчим документом майна, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи лист Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 12.12.2022 №12/12/22-2 щодо перетину позивачем державного кордону України у пункті пропуску «Ягодин» 29.07.2019 о 06:51 на ТЗ НОМЕР_1 та в`їзд через пункт пропуску Бориспіль-D 02.08.2019 о 14:12 літаком 751 Варшава-Київ.

Постановою державного виконавця Печерського ВДВС від 07.12.2023 ВП №72749187 на позивача (боржник) накладено штраф у розмірі 3400,00 грн за невиконання рішення станом на 07.12.2023.

Не погоджуючись із вказаними висновками, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади сфери виконавчого провадження регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Отже, державний виконавець має встановлений законом обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно частин 1, 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Таким чином, з вищевказаних норм вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, оскаржувану постанову державним виконавцем винесено у зв`язку із невиконанням боржником виконавчого документа, а саме: позивачем не було передано власнику ОСОБА_2 автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу та ключі до замка запалення зазначеного автомобіля.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи у зв`язку з відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, а саме: автомобілю марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, а також свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу та ключів до замка запалення зазначеного автомобіля, 16.10.2023 представником позивача - адвокатом Пугачем С.В. подано заяву державному виконавцю Печерського ВДВС про повернення виконавчого документу стягувачу.

Суд зазначає, що відповідно до положень пункту 6 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом встановлено, що боржник (позивач) 1969 р.н., отже, належить до категорії чоловіків призовного віку, яким на період дії правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, перебуває за межами України, суд погоджується з позивачем, що існують об`єктивні причини, пов`язані з дією в Україні правового режиму воєнного стану, які унеможливлюють виконання боржником судового рішення.

Суд також зауважує, що повідомлені позивачем обставини, зокрема щодо відсутності в нього ключів до замка запалення автомобілю марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу в своїй сукупності свідчать, що невиконання боржником судового рішення зумовлено поважними причинами.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що позивачем в межах адміністративної справи №320/39150/23 оскаржувалась постанова державного виконавця Печерського ВДВС від 05.10.2023 ВП №72749187 про накладення на нього штрафу у розмірі 1700,00 грн, яка передувала винесенню спірної постанови.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 у справі №320/39150/23 визнано протиправною та скасовано постанову від 05.10.2023 ВП №72749187 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн на позивача за невиконання виконавчого документу №161/12347/22, виданого 10.08.2023 Луцьким районним судом Волинської області про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 майна: автомобіля марки Mersedes-Benz E200, 2011 року випуску, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів до замка запалення вищевказаного автомобіля шляхом його передачі власнику ОСОБА_2 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 виснував, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.01.2020 у справі №640/9234/19 наголосив, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі № 160/4615/19.

Зазначені висновки підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин при розгляді даної адміністративної справи.

Виходячи з встановлених обставин справи, суд зауважує, що відповідачем винесено спірну постанову про накладення штрафу без з`ясування обставин та не встановивши об`єктивних причини, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення боржником.

Суд вважає, що наведені позивачем причини невиконання ним рішення суду є поважними, оскільки вони свідчать про наявність обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання судового рішення боржником.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність постанови про накладення штрафу від 07.12.2023 ВП №72749187, а відтак, позовні вимоги визнає такими, що підлягають задоволенню.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З огляду на задоволення позову та враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанов державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.12.2023 ВП №72749187 про накладення штрафу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, ).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Жук Р.В.