Справа № 160/25614/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/25614/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод рейкових скріплень»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року (головуючий суддя Серьогіна О.В.)

у справі №160/25614/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод рейкових скріплень»

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод рейкових скріплень» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення №0-0436 від 11 квітня 2023 року про опис майна у податкову заставу;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод рейкових скріплень» згідно з актом опису майна у податкову заставу від 14 квітня 2023 року, який оформлено на підставі рішення №0-0436 від 11 квітня 2023 року про опис майна у податкову заставу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримав податкову вимогу від 11 квітня 2023 року № 0-0436, якою ГУ ДПС у Дніпропетровській області встановило, що станом на 10 квітня 2023 року за позивачем рахується податковий борг у сумі 390 000 грн. Також, від відповідача отримано рішення №0-0436 від 11 квітня 2023 року про опис майна позивача у податкову заставу, а також акт опису майна від 14 квітня 2023 року. Позивач вважає вказані документи протиправними з огляду на безпідставність висновку контролюючого органу про наявність у позивача податкового боргу з податку на прибуток.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Судом встановлено, що податковий борг ТОВ «Завод рейкових скріплень» виник у результаті самостійного нарахування у рядку 19 податкової декларації з податку на прибуток підприємств податкового зобов`язання в сумі 422828,00 грн. Уточнююча декларація, яка неодноразово подавалася позивачем, не була прийнята відповідачем з огляду на порушення вимог п.48.3 та п.48.4, 48.5 ст.48 ПК України.

Доводи позивача щодо безпідставності неприйняття відповідачем вищевказаної уточнюючої декларації судом не прийняті з тих підстав, що це не є предметом спору в даній справі, а докази оскарження в адміністративному чи судовому порядку дій відповідача щодо неприйняття уточнюючої декларації позивачем не надано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не у повному обсязі досліджені обставини справи. Фактично суд підтримав протиправні та незаконні дії відповідача, через які відповідачем застосовано право податкової застави до позивача. Суд не врахував, що позивач уточнив попередньо подану декларацію з податку на прибуток шляхом подання уточнюючої декларації, але відповідач при відмові у прийнятті уточнюючої податкової декларації зазначив загальну, неконкретизовану та неоднозначну причину відмови, а отже прийняв невмотивоване рішення, оскільки його зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких воно було прийнято. Суд прийняв такі дії відповідача як належні, незважаючи на те, що прийняття негативних для платника податків рішень без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права особи. Також скаржник вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що актом опису майна від 11.04.2023 №0-0436 у податкову заставу було описано: «майно в межах податкового боргу» ТОВ «Завод рейкових скріплень». Акт опису майна від 14.04.2023, продовжує необґрунтовані та неправомірні дії відповідача щодо штучного створення податкового боргу у позивача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Відповідачем поданий письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.02.2022 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод рейкових скріплень» подав декларацію з податку на прибуток підприємств за 2021 рік, в рядку 19 якої визначено податкове в сумі 422 828 грн.

В подальшому у зв`язку із виявленням помилки у цій декларації 11.04.2022 позивач подав уточнюючу декларацію, в якій податкове зобов`язання в рядку 19 зменшено до 32828 грн.

Листом за вих. № 21827/6/04-36-18-08-16 від 15.04.2022 відповідач повідомив позивача, що подана ним уточнююча декларація не вважається податковою звітністю оскільки складена з порушенням вимог п.48.3 та п.48.4, 48.5 ст.48 ІІК України.

Позивач знову подав уточнюючу податкову декларацію, а саме: 05 травня, 17 травня, 23 травня і 30 травня, втім контролюючий орган листами від 20 травня 2022 року за вих. № 28137/6/04-36-18-08-16, від 26 травня 2022 року за вих. № 28993/6/04-36-18-08-6 та від 03 червня 2022 року за вих. № 30186/6/04-36-18-08-16 повідомив позивача, що подана позивачем уточнююча декларація не вважається податковою звітністю, оскільки вона складена з порушенням вимог п.48.3 та п.48.4, 48.5 ст.48 ПК України.

Позивач знову 07 вересня та 08 вересня 2022 року подав уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2021 рік. Однак, відповідач своїм листом від 13 вересня 2022 року за вих. № 46575/6/04-36-04-07-18 знову її не прийняв.

Згідно даних інформаційно - комунікаційних систем контролюючого органу (далі - ІКС) станом на 16.10.2023 в інтегрованих картках платника податків ТОВ «Завод рейкових скріплень» обраховується податковий борг по податку на прибуток, який сплачують інші підприємства, в сумі 390000,00 грн.

Податковий борг виник 11.03.2022 у зв`язку з несплатою самостійно визначених платником грошових зобов`язань у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2021 рік, термін сплати яких настав 11.03.2022.

18.04.2023 позивач отримав податкову вимогу від 11 квітня 2023 року № 0-0436, якою ГУ ДПС у Дніпропетровській області, згідно якої станом на 10 квітня 2023 року за позивачем рахується податковий борг у сумі 390 000,00 грн.

Також, 11 квітня 2023 року заступником начальника Правобережного відділу по роботі з податковим боргом управління відділу по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області (уповноважена особа) прийнято рішення №0-0436 про опис майна позивача у податкову заставу, згідно якому відповідно до ст.89 ПК України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «Завод рейкових скріплень».

14 квітня 2023 року податковим керуючим складений акт опису майна ТОВ «Завод рейкових скріплень» в податкову заставу на підставі рішення від 11.04.2023 №0-0436, із зазначенням, що станом на 14.04.2023 сума податкового боргу складає 390000,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Виходячи з визначеного позивачем предмету спору, предметом оскарження у цій справі є рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу.

Незгода позивача з цим рішенням мотивована протиправним визначенням контролюючим органом суми податкового боргу згідно податкової вимоги від 11.04.2023 № 0-0436 з тих підстав, що такий податковий борг є штучним, виник у зв`язку з безпідставною відмовою контролюючого органу прийняти уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2021 рік.

За визначенням в пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Крім того, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88ПК України).

Податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом (пп.14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88 ПК України).

Згідно приписів п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі:

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (пп.89.1.1);

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пп.89.1.2);

у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань (пп.89.1.3).

Відповідно до п.89.2 ст.89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (п.89.8 ст.89 ПК України).

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, умовою для прийняття керівником контролюючого органу (уповноваженою особою) рішення про опис майна платника податків у податкову заставу є наявність у такого платника податків податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постановах від 17 листопада 2021 року у справі № 160/15095/20, від 21 червня 2022 року у справі №240/6321/20.

Відповідно до абз.1 п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

За правилами п.49.8 ст.49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється (п.49.10 ст.49 ПК України).

Відповідно до п.49.12 ст.49 ПК України у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

пп.49.12.1. подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

пп.49.12.2. оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Відповідно до п.49.13 ст.49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

В даному випадку у визначеному законом порядку факт неправомірної відмови в прийнятті уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2021 рік не встановлений.

Як зазначено вище, відповідно до п. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.59.4 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

пп.60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

пп.60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;

пп.60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

пп.60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

пп.60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Виходячи з вказаних правових норм та враховуючи положення ст.56 ПК України, платник податків наділений правом оскарження рішень контролюючих органів, зокрема, відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації, податкової вимоги, визначеної в ній суми податкового боргу.

Докази оскарження позивачем у встановленому порядку відмови контролюючого органу прийняти уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2021 рік в матеріалах справи відсутні.

Приймаючи до уваги, що за наведеного вище правового регулювання така відмова контролюючого є предметом окремого, самостійного, оскарження, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що доводи позивача про безпідставне неприйняття відповідачем уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток не впливають на правомірність оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу, оскільки зазначені позивачем з цього приводу обставини не є предметом з`ясування у цій справі.

Інші належні докази, які б свідчили про відсутність у позивача узгоджених грошових зобов`язань з податку на прибуток, несплачених у встановлений строк, сторонами не подані.

Таким чином, оскільки на час прийняття відповідачем спірного рішення про опис майна в податкову заставу позивач мав податковий борг в сумі 390000,00 грн., який виник у зв`язку з несплатою самостійно визначених зобов`язань з податку на прибуток і наявність такого податкового боргу в установленому порядку не спростована, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача №0-0436 від 11 квітня 2023 року про опис майна у податкову заставу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження майна ТОВ «Завод рейкових скріплень» згідно з актом опису майна у податкову заставу від 14.04.2023, який оформлено на підставі рішення №0-0436 від 11.04.2023 про опис майна у податкову заставу.

Підстави звільнення майна з податкової застави визначені п. 93.1 ст.93 ПК України, відповідно до якого майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Пунктом 93.2 статті 93 ПК України передбачено, що підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Аналіз вищевказаних правових норм свідчить, що право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.

При цьому, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.

В спірному випадку, встановлені у справі обставини свідчать про відсутність законодавчо визначених підстав для звільнення майна позивача з податкової застави.

Враховуючи, що у відповідача були законодавчо визначені передумови для прийняття рішення про опис майна позивача у податкову заставу від №0-0436 від 11.04.2023, на підставі якого складено акт опису майна від від 14.04.2023, то внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного реєстраційного запису на підставі такого акту опису майна здійснено податковим органом правомірно, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод рейкових скріплень» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі №160/25614/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко