Справа № 932/151/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 року м. Дніпросправа № 932/151/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

секретар Корсун Ю.В.

перекладача Серьогіна С.В.

за участі представника позивача Мельника Д.П.,

відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференцзв`язку),

представника відповідача Вишневського А.А. (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року (суддя Кудрявцева Т.О.) в справі № 932/151/24 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на шість місяців.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року позов задоволено, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що відповідач має документи, які дають змогу його ідентифікувати, а за наявності такого документу відповідач має можливість самостійно покинути територію України, має можливість самостійно придбати квиток.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, представника відповідача, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 прибув на територію України 27 вересня 2018 року через ПП «Запоріжжя» з метою навчання та з того часу територію України не покидав, документувався посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_1 , терміном дії з 20 серпня 2016 року по 10 серпня 2019 року, яка скасована УДМС в Луганській області 02 травня 2019 року.

Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує статусу додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно останнього відсутня.

Втративши підстави для подальшого перебування на території України, відповідач ухилився від виїзду з України.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою ГУ ДМСУ Дніпропетровськійобласті відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003933 від 26 серпня 2022 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Постановою про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 003925 від 26 серпня 2022 року на відповідача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

26 серпня 2022 року позивачем прийнято рішення № 99 про примусове повернення до країни походження або третьої країни відповідача, яким відповідача зобов`язано покинути України в термін до 04 вересня 2022 року рішення відповідачем виконано не було.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою особою позивача відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005895 від 09 січня 2023 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Постановою про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005886 від 09 січня 2023 року на відповідача накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

09 січня 2024 року позивачем прийнято рішення № 22 про примусове видворення з України відповідача.

09 січня 2024 року уповноваженою особою Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області складено протокол № МДН 000138 про адміністративне затримання відповідача за ч. 2 ст. 263 КУпАП.

09 січня 2024 року уповноваженою особою Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області винесено рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина Нігерії ОСОБА_1 , яким вирішено помістити відповідача до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання відповідача на території України без документів на право проживання в Україні, не виконання рішення про примусове повернення до країни походження, а також відсутності доказів оскарження зазначеного рішення в судовому порядку та не вчинення жодних дій з легалізації на території України, тому вважав, що є обґрунтовані підстави для висновку, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, що унеможливлює забезпечення примусового видворення за межі України.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 прибув на територію України 27 вересня 2018 року через ПП «Запоріжжя».

Відповідачу видана посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 , терміном дії з 20 серпня 2016 року по 10 серпня 2019 року.

Рішенням управління ДМСУ в Луганській області від 02 травня 2019 року скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

На відповідача накладено адміністративне стягнення постановою серії ПН МДН № 003925 від 26 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн, постановою серії ПН МДН № 005886 від 09 січня 2023 року за ч. 2 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Рішенням № 99 ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 26 серпня 2022 року вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни відповідача. Цим рішенням відповідача зобов`язано покинути України в термін до 04 вересня 2022 року.

Рішення відповідачем не виконано.

Рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області 09 січня 2024 року № 22 вирішено примусово видворити відповідача з України.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є наявність підстав для затримання іноземця із поміщенням в ПТПІ задля ідентифікації та забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) . У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з частиною восьмою статті 26 Закону №3773-VI примусове повернення не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Абзацом першим частини першої статті 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

За положеннями частини третьою статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Як встановлено частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до частини шостої статті 30 Закону №3773-VI типове положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 289 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, в редакції, чинній на час подання цього позову, передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Частиною тринадцятою статті 289 КАС України передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з приведених норм процесуального права, підставою для застосування судом до іноземця або особи без громадянства такого заходу, як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, є:

1) ймовірність того, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

2) якщо існує ризик його (її) втечі;

3) у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Судом встановлено, що належність відповідача до громадянства Федеративної республіки Нігерія не підтверджена жодним паспортним документом, тобто особа відповідача не ідентифікована позивачем, належність його до громадянства будь-якої країни не підтверджена, відповідач не має документу, що дає право на виїзд з України.

Суд зауважує, що на час апеляційного перегляду справи відсутні докази оскарження відповідачем рішення про примусове повернення до країни походження та рішення про примусове видворення.

Доводи апелянта про наявність у відповідача паспортного документу, що дає йому змогу самостійно виїхати за межі території України, не підтверджені жодними доказами.

Крім того, суд зауважує, що відповідач щонайменше з серпня 2022 року був обізнаний про обов`язок покинути територію України, проте не вчинив жодних дій для цього.

Відтак, оскільки у відповідача як особи, відносно якої прийнято рішення про примусове видворення, відсутній документ, що дає право на виїзд з України, наявні передбачені вимогами законодавства підстави для затримання відповідача із поміщенням в ПТПІ з метою ідентифікація особи та забезпечення видворення за межі території України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року в справі № 932/151/24 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року в справі № 932/151/24 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати проголошення 05 березня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко