Справа № 320/481/21
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Київ № 320/481/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області,

2) Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині порушення строку розгляду клопотання від 02.11.2020 позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 19177-СГ від 14.12.2020 відповідача в частині відмови позивачу у наданні дозволу па розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області;

- зобов`язати відповідача видати наказ про надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянською господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради Чутівського району Полтавсько області.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач у встановлений чинним законодавством місячний строк не прийняв рішення по суті його клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, ознайомившись із текстом наказу від 14.12.2020 №19177-СГ позивач дійшов висновку про протиправність такого, з огляду на відсутність в ньому посилань на жодну із перелічених у статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позивачу правомірно відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку із недотриманням ним вимог закону щодо вимог до клопотання.

Ураховуючи наведене, відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 клопотання представника позивача про залучення співвідповідача задоволено: залучено до участі у справі Чутівську селищну раду Полтавського району Полтавської області як співвідповідача.

Цією ж ухвалою клопотання представника позивача про зміну предмету позову задоволено, у зв`язку з чим позовні вимоги викладені у такій редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в частині порушення строку розгляду клопотання від 2 листопада 2020 року позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області;

- визнати протиправним та скасувати наказ №19177-СГ від 14 грудня 2020 року Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в частині відмови позивачу у наданні дозволу па розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області;

- зобов`язати Чутівську селищну раду Полтавського району Полтавської області прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянською господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Васильківської сільської ради Чутівського району Полтавсько області.

Залучений співвідповідач Чутівська селищна рада Полтавського району Полтавської області повідомила, що на земельні ділянки, зазначені у графічних матеріалах позивача, зареєстровано право власності за іншими особами.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

02.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із письмовим клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області. До вказаної заяви позивач додав такі документи: копію паспорту громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, а також графічний матеріал у вигляді роздруківки з кадастрової картки із зображенням бажаної земельної ділянки. Зокрема, як вбачається із наданого позивачем графічного матеріалу станом на 31.10.2020, він клопотав перед відповідачем про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність частини земельної ділянки, що знаходилась у межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0339, тип власності - не визначено, цільове призначення: 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), площа: 10,5438 га.

Вказане клопотання позивача надійшло на поштову адресу відповідача 04.11.2020, що останнім не заперечується.

За результатами розгляду даного клопотання 14.12.2020 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийняло наказ за № 19177-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, орієнтовним розміром 2,00 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Не погоджуючись з правомірністю такого рішення відповідача, а також з тривалістю розгляду відповідачем клопотання від 02.11.2020, вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється главою 19 розділу IV Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Так, положеннями статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У той же час, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України.

Так, зокрема відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Аналіз зазначених норм ЗК України дає суду підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Так, нормами частини дев`ятої статті 118 ЗК України було передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Крім того, у силу положень частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Разом із тим в силу приписів статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Поряд з цим, частиною п`ятою статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже, з урахуванням зазначених положень, вимога закону щодо надання погодження землекористувача є такою, що спрямована на захист прав землекористувачів (орендарів та постійних землекористувачів) від протиправного втручання в їх право користування земельною ділянкою. Відтак погодження землекористувача є обов`язковим, якщо клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою стосується земельних ділянок державної чи комунальної власності, що перебувають у користуванні інших громадян або юридичних осіб і таке право не припинено у визначеному законом порядку.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а зробив висновки, що враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Судом встановлено, що позивач, бажаючи використати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки комунальної власності, 02.11.2020 надіслав на поштову адресу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області. До клопотання позивач додав всі необхідні документи та графічні матеріали із зазначенням місця розташування бажаної земельної ділянки. При цьому, згідно вказаних графічних матеріалах позивач конкретизував, що бажана для нього земельна ділянка орієнтовано потрапляла до території певної земельної ділянки.

Таким чином, позивачем надано необхідний та повний пакет документів, визначений статтею 118 ЗК України, що не спростовано відповідачем, а тому у відповідача виник обов`язок розглянути подану заяву у строк, встановлений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, - а саме місячний строк з дня отримання такого клопотання 04.11.2020.

Однак станом на 04.12.2020 (тобто, у встановлений ЗК України місячний строк) відповідач одне із передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України рішень не прийняв. Натомість спірне рішення - наказ за № 19177-СГ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийняло лише 14.12.2020, яким відмовило позивачу у наданні вищевказаного дозволу з підстав того, що клопотання не відповідає положенням статті 118 ЗК України.

Таким чином, оспорюване рішення (наказ) відповідача не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України для рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, оскільки таке рішення не є обґрунтованим та добросовісним.

Крім того, дослідивши наявні у справі матеріали суд встановив, що при прийнятті наказу від 14.12.2020 № 19177-СГ відповідач не дотримався встановленого ЗК України місячного строку для розгляду заяви позивача.

Що стосується позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення (наказ) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, то суд зазначає наступне.

27.05.2021 набрав чинності Закон України від 28.04.2021 №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (далі - Закон №1423-ІХ), згідно з яким землі державної власності за межами населених пунктів (крім земель, які потрібні державі для виконання її функцій) передані до комунальної власності сільських, селищних, міських рад.

Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 24 такого змісту:

З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Тобто, з дня набрання чинності Законом № 1423-ІХ і до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, відповідач, як орган виконавчої влади, який здійснював розпорядження земельними ділянками державної власності, втратив права щодо розпорядження такими земельними ділянками.

Враховуючи те, що позивач у клопотанні від 02.11.2020 просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, то, з урахуванням пункту 24 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, вказані землі вважаються землями відповідної територіальної громади, а тому суд уважає за необхідне зобов`язати повторно розглянути клопотання саме Чутівську селищну раду Полтавської області.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судового збору 908,00 грн.

Враховуючи, що вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо визнання протиправними дій та рішення є основними, тоді як вимоги до Чутівської селищної ради Полтавської області є похідними і зазначеним органом місцевого самоврядування у межах спірних правовідносин не було допущено протиправної бездіяльності або вчинено протиправних дій, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на його користь виключно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в частині порушення строку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 02.11.2020 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 19177-СГ від 14.12.2020 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу па розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області.

Зобов`язати Чутівську селищну раду Полтавської області повторно розглянути клопотання від 02.11.2020 ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Затишна, 23, ).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Жук Р.В.