Справа № 400/9378/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 р. № 400/9378/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001,
провизнання протиправним та скасування ППР від 28.03.2023 №0-1403; №0-1403; №0-1403; № -1403,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 28.03.2023 № 0-1403, № 0-1403, № 0-1403, № 0-1403.

Підставою позову позивачка зазначила те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення (далі ППР) всупереч пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України (далі ПК України) були надіслані відповідачем не на адресу місця реєстрації проживання позивачки, а тому вони є протиправними.

17.08.2023 через канцелярію суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позовних вимог і просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що платник податків зобов`язаний відповідно до пунктів 1 та 2 розділу ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у державному реєстрі фізичних осіб платників податків повідомити податковий орган про зміну свого місця проживання. Тому контролюючий орган правомірно надіслав оскаржувані ППР на адресу позивачки, відомості про яку містяться в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та у звітній системі АІС «Податковий блок».

Позивачка правом на подання до суду відповіді на відзиві не скористалася.

01.08.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно з відомостями паспорта громадянина України позивачки (а.с. 10, зворотній бік) вона проживала за адресою:

АДРЕСА_2 з 04.03.2010 по 17.12.2013;

АДРЕСА_3 з 24.12.2023 по теперішній час.

Відповідно до Відповіді на запит від 04.08.2023 № 1403-2023-0001417 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичної особи платника податків (а.с. 32) місцем проживання позивачки є АДРЕСА_2 .

Відповідач прийняв ППР щодо визначення позивачу грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (щодо нежитлового приміщення площею 487,4 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ):

від 28.03.2023 № 0-1403 (форма «Ф») за 2019 рік на суму 15254,40 грн (а.с. 33);

від 28.03.2023 № 0-1403 (форма «Ф») за 2020 рік на суму 21101,58 грн (а.с. 34);

від 28.03.2023 № 0-1403 (форма «Ф») за 2021 рік на суму 29244,00 грн (а.с. 35);

від 28.03.2023 № 0-1403 (форма «Ф») за 2022 рік на суму 23760,75 грн (а.с. 36).

У квітні 2023 року відповідач надіслав вищенаведені ППР позивачці на адресу: АДРЕСА_2 , які не були отримані адресатом у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою установи поштового зв`язку про причини повернення / досилання (ф. 20) від 16.05.2023 (а.с. 40) і рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) № 995 (а.с. 39).

10.07.2023 представник позивачки звернувся до відповідача із адвокатським запитом № 10-07/1 про надання інформації щодо підстав виникнення у позивачки податкового боргу.

У листі від 14.07.2023 № 17550/6/14-29-24-02-03 відповідач повідомив представника позивачки, що у неї відсутній податковий борг. До вказаного листа відповідач додав копії корінців оскаржуваних ППР (а.с. 8-9).

Вважаючи зазначені ППР протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з абзацом першим пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Отже, контролюючий орган зобов`язаний надсилати ППР щодо визначення позивачу грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його податкову адресу.

Відповідно до абзацу першого пункту 63.5 статті 63 ПК України всі фізичні особи платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзацами першим і другим пункту 45.1 статті 45 ПК України встановлено, що платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Поряд з цим, згідно з пунктом 70.6 статті 70 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Відповідно до абзацу другого підпункту 2 пункту 5 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 № 1386, Мін`юст та ДМС подають щомісяця до 10 числа (у разі наявності технічної можливості щоденно) ДПС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи платника податків (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дату і місце народження, місце проживання, громадянство, серію та номер свідоцтва про народження, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ), у тому числі, ДМС про реєстраційні дії щодо декларування та реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи із зазначенням прізвища, імені, по батькові (за наявності), дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії (за наявності) та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ.

Отже, у разі реєстрації фізичної особою у встановленому законодавством порядку нового місця проживання в Україні ДМС (Державна міграційна служба України) зобов`язана подавати контролюючому органу інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини (ЄСПЛ) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з висновком ЄСПЛ державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Із системного аналізу пунктів 70.6 і 70.7 статті 70 ПК України із врахуванням принципу належного урядування слідує, що у разі звернення фізичної особи про зміну реєстрації місця проживання до відповідного органу, вона має законні очікування, що відповідні дані будуть передані до контролюючого органу, а отже що вона виконала свій обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну даних про реєстрацію місця свого проживання.

Суд встановив, що згідно з відомостями паспорта громадянина України позивачки (а.с. 10, зворотній бік) УДМС України в Миколаївській області зняло її 17.12.2013 з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

24.12.2013 УДМС України в Миколаївській області зареєструвало місце проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 № 75 (а.с. 12-16) позивачка була зареєстрована як фізична особа підприємець з 25.04.2018 по 22.09.2020 та з 04.06.2021 по 01.09.2021. Її місцезнаходженням вказано адресу: АДРЕСА_3 .

З наведеного слідує, що відповідач володів відомостями про те, що місцепроживанням позивачки є: АДРЕСА_3 .

Однак, оскаржувані ППР відповідач надіслав не на адресу реєстрації місця проживання позивачки, а на адресу: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою установи поштового зв`язку про причини повернення / досилання (ф. 20) від 16.05.2023 (а.с. 40) і рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) № 995 (а.с. 39).

Відтак відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України оскаржувані ППР не вважаються належно врученими позивачці.

Неналежно врученні платнику податків ППР не породжуються для платника податків юридичних наслідків, пов`язаних з їх врученням.

Однак, це не свідчить про протиправність оскаржуваних ППР.

Позивачка у позовній заяві не навела жодних правових підстав протиправності ППР, крім неналежного їх вручення їй, зокрема та не виключно:

відсутності в неї обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлове приміщення площею 487,4 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;

невірності розрахунку контролюючим органом розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

наявність підстав, передбачених підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, для звільнення позивачки від сплати вказаного податку у 2022 році.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Миколаївській області від 28.03.2023 № 0-1403, № 0-1403, № 0-1403, № 0-1403 відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 04 березня 2024 року