Справа № 420/22417/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22417/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 623 від 03.10.2022 року;

визнати протиправним та скасувати пункт 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 246 від 17.09.2022 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 не виплачене грошове забезпечення та додаткову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з вересня 2022 року;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн.

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 246 від 17.09.2022 року позивача виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Також у відношенні позивача 17.09.2022 року розпочато службове розслідування за самовільне залишення військової частини та наказом №623 від 03.10.2022 року накладено стягнення «сувора догана», позбавлено премії та додаткових винагород.

Позивач заперечує самовільне залишення військової частини та зазначає про знаходження на лікуванні у період з травня 2022 року по 26 вересня 2022 року. Необхідність перебування у відпустці у вказаний період підтверджується довідками ВЛК, які подавались разом з рапортами на відпустку за станом здоров`я .

Таким чином, відповідач знав про наявні поважні причини відсутності ОСОБА_2 станом на вересень 2022 року та подані рапорти, проте командир військової частини залишив рапорти без задоволення внаслідок власного упередженого ставлення до позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема апелянт зазначає, що в зв`язку з ускладненнями після проведених операційних втручань, у період з 17 травня 2022 року по 23 серпня 2022 року він перебував на лікуванні, про що повідомляв військову частину.

23 серпня 2022 року гарнізонною ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону проведено медичний огляд позивача, встановлено причинно наслідковий зв`язок травми з проходженням військової служби та визначено, що ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 45 календарних днів, на підтвердження чого видана довідка №3493 від 23 серпня 2022 року.

Про необхідність перебування у відпустці за станом здоров`я позивач повідомив ВЧ НОМЕР_1 рапортом від 23 серпня 2022 року через Південне територіальне управління служби правопорядку засобами СЕДО.

В подальшому позивача госпіталізовано з 07 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №69, затвердженого ГВЛК 27.09.2022 року за №2355, військовослужбовець ОСОБА_1 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

31.10.2022 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №2 ОСОБА_1 встановлена на строк до 01.11.2023 року друга група інвалідності, захворювання: так, пов`язане з проходженням військової служби (довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 231264).

Таким чином, наведені документи у повній мірі підтверджують знаходження позивача на лікуванні та повідомлення свого командування, що спростовує висновки службового розслідування про самовільне залишення військової частини.

Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Зокрема відповідач наголошує, що факт перебування позивача на лікуванні з 07 вересня 2022 року по 27 вересня 2022 року не позбавляв його обов`язку подати рапорт будь-яким засобом зв`язку, в тому числі і за допомогою мобільного зв`язку.

Крім того, не відповідають дійсності доводи позивача про постійні зміни місця дислокації військової частини, оскільки 41 запасна рота, в якій мав проходити службу позивач, місце розташування не змінювала з початку 2022 року.

Оскільки позивач не надав жодних доказів вчинення ним дій, направлених на повідомлення свого командування про знаходження на лікарняному, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є правомірними та скасуванню не підлягають.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено наступне.

У вересні 2021 року, внаслідок побутової травми, ОСОБА_1 отримав закритий перелом зовнішньої та внутрішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу зі зміщенням, у зв`язку з чим був прооперований з подальшим встановленням металевої конструкції.

З 26.02.2022 року ОСОБА_1 , проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1

На початку травня 2022 року у зв`язку з різким погіршенням здоров`я позивач направлений на лікування до Южноукраїнської МКЛ. Через відсутність позитивних результатів лікування перенаправлений у польовий шпиталь, де прийнято рішення про невідкладну госпіталізацію та оперативне втручання. За виданим направленням від 17 травня 2022 року проведено оперативне втручання, видалено металоконструкцію в КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР та 01 червня 2022 року виписано з лікарні (т.1 а.с.45-46).

Відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 01.06.2022 року №1259, гарнізонною ВЛК проведено медичний огляд старшого сержанта ОСОБА_3 встановлений діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок травми. Травма так, пов`язана з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (т.1 а.с.47).

Матеріали справи містять рапорт ОСОБА_1 про надання відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів з 01.06.2022 року (т.1 а.с.49).

19 липня 2022 року гарнізонною ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону проведено медичний огляд старшого сержанта ОСОБА_3 , становлений діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання. Захворювання так, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Видана довідка ВЛК Військово-медичним клінічним центром Південного регіону №2426 від 19.07.2022 року (т.1 а.с.50).

Про необхідність перебування у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцем повідомлено військову частину НОМЕР_1 рапортом від 19.07.2022 року, направленим через Південне територіальне управління Військової служби правопорядку для переправлення до військової частини НОМЕР_1 засобами СЕДО, в зв`язку з неможливістю прибути до військової частини за станом здоров`я після операційного втручання (т.1 а.с. 52-53).

З 17 серпня 2022 року по 23 серпня 2022 року в зв`язку з ускладненнями після проведеної операції військовослужбовець ОСОБА_1 був госпіталізований до стаціонарного відділення КНП1 «МКЛ № 10» ОМР. За результатами лікування ОСОБА_1 видано виписку №7829 від 23.08.2022 року із медичної карти стаціонарного хворого урологічного відділення №1 та довідку №507 від 23.08.2022 року про перебування на стаціонарному лікуванні (т.1 а.с. 54-55).

Відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону №3493 від 23.08.2022 року гарнізонною ВЛК проведено медичний огляд старшого сержанта ОСОБА_3 , встановлений діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання. Захворювання так, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 45 календарних днів (т.1 а.с.56).

30 серпня 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 до Південного територіального управління Військової служби правопорядку направлена відповідь № 2964 про розгляд документів ОСОБА_1 щодо надання відпустки за станом здоров`я. У вказаному листі повідомлено про відмову у наданні відпустки позивачу в зв`язку з тим, що довідка ВЛК №3493 від 23.08.2022 року не містить необхідних реквізитів, законних підстав для надання відпустки. Також відповідач просив Південне територіальне управління Військової служби правопорядку вжити заходів для повернення старшого сержанта Закревського В.М. до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби (т.1 а.с.57).

Відповідно до довідки КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР №705 від 26.09.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 07.09.2022 року по 26.09.2022 року (т.1 а.с. 60).

17.09.2022 року командир 41 запасної роти військової частини НОМЕР_1 подав рапорт командиру частини про самовільне залишення військової частини старшим сержантом ОСОБА_1 з 17.09.2022 року (т.2 а.с.64).

Відповідно до пункту 11.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 246 від 17.09.2022 року з 17.09.2022 року старшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини. (т.1 а.с.92)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2022 року № 744 призначено проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим сержантом ОСОБА_1 та наказано припинити нарахування та виплату сержанту резерву 41-ї запасної роти військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 грошового забезпечення з 17.09.2022 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини. (т.1 а.с.90)

Відповідно до акту службового розслідування у зв`язку з скаргами на стан здоров`я старший сержант ОСОБА_1 госпіталізований на стаціонарне лікування до медичної роти військової частини НОМЕР_1 , де знаходився на лікуванні з 13 травня 2022 року по 16 травня 2022 року, а у подальшому 16.05.2022 року направлений на стаціонарне лікування до ВМКЦ Південного регіону України м. Одеса.

Відповідно до наказу, по стройовій частині № 123 від 17.05.2022 року, старший сержант ОСОБА_1 вважається таким, що вибув на лікування у зв`язку з хворобою (т.2 а.с.98).

Після завершення лікування та проходження ВЛК, старшому сержанту ОСОБА_1 , рішенням ВЛК ВМКЦ Південного регіону міста Одеса, оформленим довідкою від 01.06.2022 року №12259, надані рекомендації на звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я терміном на 30 діб. Проте, старший сержант ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем, будучи зобов`язаним явитися, після завершення лікування до місця служби, до місця служби не з`явився, рапорту про надання відпустки за хворобою не подав, документів про проходження лікування не надав, а залишився у м. Одеса проводячи час на свій розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, хоча мав таку можливість, чим фактично у воєнний час відмовився від несення обов`язків військової служби.

У подальшому, старший сержант ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем, продовжуючи незаконно, без відповідного рішення командира військової частини, знаходитися поза межами місця служби у м.Одеса, нібито у зв`язку з повторним погіршенням стану здоров`я, звернувся 28.06.2022 року до МКЛ №10 м.Одеса, та був поміщений на стаціонарне лікування, не повідомивши при цьому керівництву лікувального закладу про те, що він є військовослужбовцем та має бути направленим на лікування рішенням командира військової частини. Такими своїми діями, усвідомлюючи суспільно небезпечний їх характер, старший сержант ОСОБА_1 , не отримавши відповідного направлення від командира військової частини, не законно, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасового ухилення від несення обов`язків військової служби, продовжив проводити час на свій розсуд у м. Одеса, фактично відмовляючись таким чином від виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, старший сержант ОСОБА_1 , сержант резерву НОМЕР_2 запасної роти військової частини НОМЕР_1 відсутній на військовій службі з 17.09.2022 року по теперішний час, свідомо порушивши вимоги ст. 11, 16, 49, 128, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. (т.2 а.с.66-72).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 року № 623:

1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. Заступнику командира 41 запасної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 направити матеріали службового розслідування до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону для прийняття правого рішення

3. За порушення вимог статей 11, 12, 13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, враховуючи особисту недисциплінованість - притягнути до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини з 17.09.2022 року по теперішній час накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» на старшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 41-ї запасної роти;

4. На підставі розділу ХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 7 червня 2018 року, позбавити старшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 41-ї запасної роти військової частини НОМЕР_1 щомісячної премії за вересень 2022 року.

5. На підставі п. 9.4 окремого доручення Міністра оборони України №912/3/29 від 23 червня 2022 року не виплачувати за вересень 2022 року жодну з додаткових винагород, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Питання про деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, наступним військовослужбовцям старшому сержанту ОСОБА_1 , сержанту резерву 41-ї запасної роти.

Позивачем оскаржено зазначені вище накази військової частини з мотивів їх невідповідності дійсним обставинам, а саме перебуванням на лікуванні та систематичним поданням рапортів про надання відпустки за станом здоров`я.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо повідомлення Військової частини НОМЕР_1 про перебування позивача на стаціонарному лікуванні у вересні 2022 року.

Крім того, єдиним належним доказом наявності поважності причин залишення військовим місця несення служби у службовий час може бути лише оригінал довідки про хворобу чи листка непрацездатності. В той же час, на підтвердження поважності причин залишення позивачем військової частини надані направлення, документи про результати медичних досліджень, лист огляду сімейного лікаря, амбулаторна карта, які, в контексті вищенаведеного, не можуть вважатись належними доказами наявності поважності причин залишення військовим місця несення служби.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону № 2232 до видів військової служби належить, у тому числі, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

На підставі частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 11 Закону № 2011 за відсутності за місцем проходження військової служби, навчальних (або перевірочних) і спеціальних зборів або за місцем проживання військовослужбовців військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).

Згідно з пунктом 8 Порядку 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Пунктом 9 Порядку № 260 передбачено, що виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Як визначено пунктом 15 Порядку № 260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначаються загальні обов`язки військовослужбовців. Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;… виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

Відповідно до ст.12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно з ст. 40 Статуту військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з лікування, відпустки тощо.

На підставі ст. 254-256 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини. Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Після огляду лікарем (фельдшером) хворі залежно від характеру хвороби направляються для лікування.

Як визначено пунктом 260 Статуту, на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

Пунктом 262 Статуту визначено, що начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

В особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 10-1 Закону № 2011 загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Згідно з пунктом 1.1 глави І розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення № 402), медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.

Підпунктами 6.1, 6.4-6.6 глави 6 розділу II Положення № 402 встановлено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

У разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби (пункти а, б статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).

Для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Військовослужбовці оглядаються ВЛК у закладах охорони здоров`я (установах) за територіальним принципом або за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.

На підставі пункту 6.14 Положення № 402 загальний час безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні в закладах охорони здоров`я (установах), включаючи відпустку для лікування у зв`язку з хворобою та відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз - 10 місяців. Після закінчення визначеного строку перебування на безперервному лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. У разі визнання їх ВЛК непридатними до військової служби вони можуть бути подані до звільнення з військової служби до виписки із закладу охорони здоров`я (установи).

Таким чином, позивач після закінчення лікування мав обов`язок особисто прибути до військової частини разом з відповідними документами про закінчення лікування.

Як свідчать матеріали справи, позивач вибув на лікування відповідно до наказу по стройовій частині №123 від 17.05.2022 року до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР.

По закінченню максимально можливого терміну лікування та перебування у відпустці, визначеного ч.11 ст. 10-1 Закону № 2011 та п.у 6.14 Положення № 402, у зв`язку відсутністю позивача на службі 17.09.2022 року, відповідач призначив проведення службового розслідування.

Позивач наголошує, що станом на час призначення службового розслідування перебував на лікуванні та повідомляв військову частину, шляхом направлення через військову службу правопорядку рапорту та довідки ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону №3493 від 23.08.2022 року, за змістом якої ОСОБА_1 має захворювання пов`язане з проходженням військової служби та потребує відпустки за станом здоров`я строк 45 календарних днів.

Матеріали справи містять лист-відповідь військової частина НОМЕР_1 , відповідно до якого позивачу відмовлено у надані відпустки за станом здоров`я, оскільки довідка №3493 від 23.08.2022 року не містить необхідних реквізитів.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію довідки ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону №3493 від 23.08.2022 року, колегія суддів констатує відсутність на ній печатки медичного закладу (т.1 а.с.56).

Докази направлення інших документів на підтвердження необхідності перебувати на лікуванні ОСОБА_1 до суду не надав.

Крім того, судом встановлено, що відповідач під час службового розслідування здійснив опитування безпосереднього керівництва ОСОБА_1 та відповідно до наданих пояснень позивач з ним на зв`язок не виходив, причини відсутності у частині не повідомляв.

За таких обставин, позивач не тільки не дотримався обов`язку особисто прибути до місця несення служби після закінчення лікування, а й надав відповідачу документи про лікування, які містили суттєві недоліки в оформлені та в силу відсутності необхідних реквізитів не могли бути прийняті військовою частиною.

Як вбачається з наданої до суду медичної документації, позивач мав достатньо часу поза періодами перебування на стаціонарному лікуванні, які дозволяли йому подати рапорти у встановлений законом спосіб та вчинити дії направлені на контроль за прийнятими відповідачем рішеннями.

Принцип правової визначеності, який визначає за особою право сподіватись на правомірну поведінку та прийняття рішень відповідно до вимог закону, не може існувати без обов`язку особи проявляти розумний інтерес до стану своїх справ та вчиняти активні дії задля захисту порушених прав.

Отже, позивач, не проявляючи активного інтересу щодо стану розгляду своїх рапортів, фактично самоусунувся від обов`язків несення служби, внаслідок чого відповідач правомірно виключив ОСОБА_1 з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини.

В контексті наведених вище висновків, колегія суддів акцентує увагу, що в даному випадку надана оцінка правомірності рішень відповідача у співвідношенні до дій позивача, які не відповідали вимогам Статуту та не могли забезпечити обізнаність військової частини у необхідності надати ОСОБА_1 відпустку за станом здоров`я.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 01 вересня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко