Справа № 280/10964/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 березня 2024 року Справа № 280/10964/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, 69107, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі-позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути відповідача податкову заборгованість у сумі 16433,99 грн. із яких: 1158,30 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500 на р/р UA0008479) ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя /11010500, код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП) МФО 899998; 96,53 грн. з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11011001 на р/р UA0008001) ГУК у Зап.обл/ Запорізька обл. /11011001, код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП) МФО 899998; 15179,16 грн. з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами(код платежу 14040200 на р/р UA0008479) ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя /14040200, код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП) МФО 899998.

Позовні вимоги обґрунтовані Податковим кодексом України (далі ПК України) та зазначено, що станом на день звернення до суду з позовом за відповідачем обліковується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 13543,55 грн. Платнику податків направлено податкову вимогу про сплату боргу, однак сума податкового боргу самостійно не сплачена. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. В задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

23.01.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому сере іншого просить прийняти рішення, яким дати можливість відповідачу податкову заборгованість сплатити частинами на відповідний термін.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується із позицією відповідача та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області як платник податків, що покладає на нього обов`язок сплачувати у встановленому порядку і розмірі передбачені законодавством податки та збори.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 25.01.2006 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Судом встановлено, що за відповідачем, станом на дату подання позовної заяви, обліковується заборгованість на загальну суму 16433,99 грн., яка утворилась внаслідок несплати грошових зобов`язань:

податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, згідно податкової декларації про майновий стан і доходи № від 28.04.2023 та військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, згідно податкової декларації про майновий стан і доходи № від 28.04.2023; акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, згідно декларацій акцизного податку №12373857 від 20.02.2022 на суму 1652,00 грн., №18600691 від 06.06.2022 на суму 1566,00 грн., №27728252 від 16.08.2023 на суму 2534,00 грн., №30963488 від 18.09.2023 на суму 2370,00 грн., №33286923 від 06.10.2023 на суму 1250,00 грн., податкового повідомлення-рішення від 13.03.2023 № 5 на суму 2720,00, що винесене на підставі акта від 23.02.2023 № 215/08 05/ НОМЕР_1 , податкового повідомлення-рішення 22.05.2023 № 5 на суму 1020,00 грн., що винесене на підставі акта від 02.05.2023 № 720/0 05/ НОМЕР_1 .

Вказані вище податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій та акти перевірки, направлялись та вручені відповідачу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не сплатив вказані суми заборгованості у встановлені законодавством строки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом. Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідач у відповідності до пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України являється платником податків та згідно пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України несе обов`язок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Щодо самостійно задекларованих грошових зобов`язань, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначену для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

З огляду на вказане, самостійно визначені відповідачем грошові зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особам за результатами річного декларування, військового збору, згідно досліджених судом вище податкових декларацій поданих до контролюючого органу відповідачем та ним несплачені у строки встановлені Кодексом, є узгодженими та становлять податковий борг ОСОБА_1 .

Стосовно грошових зобов`язань визначених контролюючим органом, суд зазначає наступне.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України).

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно до пункту 58.1. статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Положеннями підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

За приписами пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Суд звертає увагу на те, що вищенаведені податкові повідомлення-рішення, які суд дослідив в даній справі, було направлено відповідачу та ним отримано. Вказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувалися в адміністративному чи судовому порядку, а тому суми грошових зобов`язань, визначених цими податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженими. Доказів сплати вказаних сум у визначених законом 10-денний строк, суду не подано.

Згідно вимог підпункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, відповідачем надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 04.04.2018 за №5337-50/825, яка отримана відповідачем, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Згідно підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податковий борг відповідача підтверджується, наявними в матеріалах справи деклараціями, податковими повідомлення-рішеннями, довідкою про наявність боргу, які містяться в матеріалах справи.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити заборгованість в загальній сумі 16433,99 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право позивача на звернення до суду з метою стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У спірному випадку позивач вжив усі заходи, передбачені ПК України, для стягнення податкового боргу з платника податків, також контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 16433,99 грн є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

З приводу заявленого відповідача клопотання про відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Суд, вирішуючи питання про стягнення боргу, досліджує правомірність виникнення такого боргу та наявність чи відсутність факту його сплати. Тоді як, обставини, які ускладнюють можливість вчасної сплати зобов`язань є фактично підставою для розстрочення або відстрочення відповідного рішення суду.

Приписами ст. 378 КАС України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

З огляду на вищенаведену норму, суд зазначає, що питання розстрочення або відстрочення виконання судового рішення може бути вирішено судом на стадії саме виконання такого судового рішення, а не стадії його ухвалення, на строк, що не може перевищувати одного року з дня ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим, зокрема, для учасників справи. Згідно з ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином інститут розстрочення виконання судового рішення нерозривно пов`язаний з виконанням судового рішення за умови набрання ним законної сили.

Тому з клопотанням щодо розстрочення виконання рішення суду відповідач може звернутися після прийняття рішення у справі та набрання ним законної сили.

З огляду на вказане у задоволенні клопотання відповідача необхідно відмовити у зв`язку з передчасністю.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, 69107, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу, - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у загальному розмірі 16433,99 грн. (шістнадцять тисяч чотириста тридцять три гривні 99 коп.).

У клопотанні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочення сплати суми заборгованості у загальному розмірі 16433,99 грн. - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 04.03.2024.

Суддя А.В. Сіпака