Справа № 520/28726/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 березня 2024 року № 520/28726/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши в порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61022, м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

установив

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О. В. від 12.09.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 72446526.

стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, 61024, м. Харків, вул. Студентська, 5/4) моральну шкоду, в розмірі 2500 грн (дві з половиною тисячі гривень).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова відповідача від 12.09.2023 ВП 72446526 про про зупинення вчинення виконавчих дій є протиправною, оскільки виконавче провадження зупинено за відсутності відповідних підстав, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, у якому з позовними вимогами не погодився, просив відмовити у їх задоволенні, зазначив, що відповідач у спірних відносинах діяв відповідно вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, перевіривши оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року у адміністративній справі № 520/7763/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області з приводу не розгляду та не вирішення по суті у спосіб прийняття рішення клопотання ОСОБА_1 від 14.06.2019р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою стосовно відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для передачі у власність. Зобов`язано Золочівську селищну раду Золочівського району Харківської області розглянути у спосіб прийняття рішення клопотання ОСОБА_1 від 14.06.2019 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою стосовно відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для передачі у власність. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року по справі № 520/25455/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Харківської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Ільченка Олега Олександровича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Ільченка Олега Олександровича про відмову у державній реєстрації права власності № 61920014 від 29.11.2021 року. Зобов`язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.10.2021 року за реєстраційним № 48635742 про реєстрацію права власності на земельну ділянку та прийняти відповідне рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0287 площею 0,0850 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV, з урахуванням висновків суду.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 27 травня 2022 року по справі № 520/25455/21 про зобов`язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.10.2021 року за реєстраційним № 48635742 про реєстрацію права власності на земельну ділянку та прийняти відповідне рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:003:0287 площею 0,0850 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV, з урахуванням висновків суду.

07.08.2023 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП №72446526 з примусового виконання виконавчого листа від 27 травня 2022 року по справі № 520/25455/21, за яким стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником - Золочівська селищна рада Золочівського району Харківської області ().

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.09.2023 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки 24 березня 2022 року державного реєстратора Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області ОСОБА_2 призвано на військову службу до Державної прикордонної служби України, яку він проходить на даний час.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 по справі № 520/25455/21 відмовлено в задоволенні заяви представника Золочівської селищної ради Харківської області про відстрочення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 року строком на один рік по адміністративній справі

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій в т.ч. у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Оскаржувана постанова про зупинення виконавчого провадження вмотивована тим, що боржника державного реєстратора прав на нерухоме майно Золочівської селищної ради Ільченка О. О. 24.03.2022 призвано на військову службу до Державної прикордонної служби України.

Приписами ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Суд звертає увагу, що рішенням суду від 27.05.2022 року по даній справі зобов`язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.10.2021 року за реєстраційним № 48635742 про реєстрацію права власності на земельну ділянку та прийняти відповідне рішення про державну реєстрацію права власності на відповідну земельну ділянку.

Тобто, судовим рішенням не зобов`язано вчинити певні дії саме державного реєстратора Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області ОСОБА_2 .

Боржником у виконавчому листі № 520/25455/21 вказано Золочівську селищну раду та саме цей суб`єкт вказано боржником у постанові про відкриття ВП 72446526 від 07.08.2023 року.

Відповідно, проходження державним реєстратором Ільченком О.О. військової служби в ДПС України не є належною обставиною, для зупинення виконавчих дій з примусового викоання виконавчого листа 520/25455/21 від 18.07.2023 року

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна постанова винесена без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не є обґрунтованою, що дає підстави, для її скасування.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини, визначається одним із засобів юридичного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, неодноразово були сформульовані Верховним Судом, у тому числі у постановах від 10 квітня 2019 року в справі №464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року в справі №750/6330/17.

Зокрема, Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їхню інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження; встановити причинно-наслідковий зв`язок і визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

За змістом частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 28 лютого 2020 року в справі №804/2593/17, від 18 червня 2020 року в справі №339/183/16-а, від 02 вересня 2020 року в справі №1340/4056/18, від 24 вересня 2020 року в справі №1.380.2019.001368, від 18 лютого 2021 року в справі №420/7423/19 та від 25 березня 2021 року в справі №520/4577/19, указував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

О тже, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, яке саме рішення (дії, бездіяльність) спричинило страждання чи приниження, яку саме шкоду воно заподіяло і який її розмір.

Необхідною умовою виникнення відповідальності у вигляді обов`язку відшкодувати заподіяну майнову і немайнову шкоду є неправомірність дій або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою, вини особи у заподіянні шкоди.

З урахуванням обставин по справі, суд зазначає, що позивач не довів факту заподіяння йому моральних страждань у тій мірі, з якою пов`язується наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у матеріальному виразі.

Так, матеріали справи не містять посилань на конкретні фактичні дані, що свідчили би про завдання позивачу моральних страждань внаслідок протиправного рішення відповідача, в матеріалах справи також відсутні докази про те, що відповідні моральні страждання мали місце та що їх завдано саме відповідачем.

Крім цього, не надано позивачем жодних доказів і на обґрунтування розміру моральної шкоди, який заявлено до відшкодування, хоча вказані обставини підлягають доказуванню, як і сам факт заподіяння моральної шкоди.

Відтак, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 210 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 246, 257-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О. В. від 12.09.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 72446526.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.