Справа № 160/2049/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2024 рокуСправа №160/2049/24

Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення доказів в справі № 160/2049/24,

установив:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування термінового заборонного припису.

15 лютого 2024 року позивачем було подано клопотання про забезпечення доказів в якій просив забезпечити доказ у справі - терміновий заборонний припис № АА 212091 від 22.02.2022 шляхом його витребування в Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, оскільки добровільно надавати цей припис та роз`яснювати порядок та строки оскаржування припису поліцейський Коверник Д.А. відмовився та встановити розумний термін для надання цього документу в п`ять днів, про що ухвалити відповідне судове рішення.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд перейшов до розгляду заяви про забезпечення доказів у письмовому провадженні.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2022 р. у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) висловлено позицію, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Розглянувши заяву заявника про забезпечення доказів, суд не находить підстав для задоволення цієї заяви, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.114 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Частиною 1 ст.115 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Відповідно до ч.5 ст.117 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Зі змісту вищенаведених норм вбачається, що забезпечення доказів допускається у разі якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Разом з тим, заява заявника про забезпечення доказів, а також і додані до неї докази не містять посилань на наявність конкретних підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, заявником не доведено та не обґрунтовано доказами існування підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України та не надано відповідних доказів на підтвердження існування підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим для постановлення судом ухвали про забезпечення доказів.

За таких обставин, у Дніпропетровського окружного адміністративного суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 114-117, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко