Справа № 420/20272/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.07.2023 року №96 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у встановленому чинним законодавством порядку та спосіб зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди її роботи з 12.06.1975 року по 12.06.1979 року та з 01.02.1996 року по 20.04.2000 року та призначити пенсію за віком, починаючи з 14.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що по досягненню пенсійного віку та набуття відповідного стажу, 14.07.2023 року, позивач звернулася до Управління обслуговування громадян Відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) за місцем своєї реєстрації та проживання у місті Запоріжжя з заявою та відповідним пакетом документів, необхідних для оформлення та призначення пенсії за віком. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № 96 від 21.07.2023р. відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Вказаним рішенням до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи на території Російської Федерації за період з 12.06.1975 року по 12.06.1979 рік (відсутні дата наказу на приймання (довідка № 2991/733 від 20.06.2023 за цей період не містить дат на номерів наказів і не врахована)); з 01.02.1996 року по 20.04.2000 рік (відсутня назва підприємства при прийманні на роботу). Позивач вважає вказане рішення безпідставним, необґрунтованим та протиправним і за захистом своїх прав звернувся до суду.

Ухвалою від 14.08.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову зазначивши, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №96 від 21.07.2023 про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та обґрунтованим, з огляду на те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж, передбачений частинами першою і другою статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 14.07.2023 щодо призначення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22 - 1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Для розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності було визначено Головне управління ПФУ в Одеській області.

Розглянувши надані позивачем документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №96 від 21.07.2023, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 59 років.

Вік позивача на день звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 63 років 3 місяці.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідний страховий стаж становить 27 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

Страховий стаж особи становить 16 років 4 місяці 20 днів.

За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи згідно трудової книжки від 30.07.1975, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (далі- Інструкція № 58):

- 12.06.1975 - 12.06.1979 відсутня дата наказу на приймання (довідка № 2991/733 від 20.06.2023 за цей період не містить дат та номерів наказів і не врахована); - 01.02.1996-20.04.2000 - відсутня назва підприємства при прийманні на роботу.

У рішенні зазначено, що на пенсійну виплату позивач має право з 15.04.2025.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.02.1996 по 20.04.2000 та з 12.06.1975 по 12.06.1979 року та протиправно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, що слугувало підставою звернення позивача до суду.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі за текстом - Закон № 1788-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 р. № 58.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 вказаної статті Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону № 1788-XII.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такі самі положення передбачені п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі за текстом - Порядок № 637), відповідно до якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії за віком основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку.

Із записів №№ 1-3 трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що у спірний період, а саме: з 12.06.1975 року по 12.06.1979 року вона працювала на підприємстві «Хлопчатобумажный комбинат имени ІІІ Интернационала» (мовою оригіналу). Записи про прийняття позивача на роботу, переведення та звільнення засвідчені печаткою підприємства. Між тим, вказані записи не містять дати наказів про прийняття на роботу та звільнення (а.с.53).

Додатково на підтвердження вказаного періоду роботи на зазначеному підприємстві позивач надала архівну довідку від 20.06.2023р. №2991/733 Державного архіву Володимирської області, якою підтверджується факт роботи позивача на вказаному підприємстві в період з 12.06.1975р. по 12.06.1979р. з посиланням на записи в особовій картці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та одночасно вказується про відсутність дати та номерів наказів у цій картці (а.с.20-23).

Із записів №№ 9-10 трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що у спірний період, а саме: 01.02.1996 року по 20.04.2000 року вона працювала в ТОВ «АСК» Лтд прибиральницею. Зазначені записи у трудовій книжці засвідчені печаткою підприємства, однак ці записи не містять назви підприємства при прийманні на роботу (а.с.54-55).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі за текстом - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Правила заповнення трудової книжки закріплені у п. 2 цієї Інструкції, та відповідно до п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3. цієї Інструкції).

Відповідно до п. 2.4. цієї Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

До прийняття наведеної вище Інструкції, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (була чинною в період внесення роботодавцем записів №№ 1-3), правилами якої (пункт 2.3 Інструкції) було також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідальність за повноту і точність тих чи інших записів в трудовій книжці покладено на власника підприємства, установи, організації або на уповноважену ним особу, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його (працівника) особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17.

Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку. З трудової книжки позивача можливо встановити період її роботи на підприємстві «Хлопчатобумажный комбинат имени ІІІ Интернационала» (мовою оригіналу) з 12.06.1975 по 12.06.1979, а також період роботи позивача на підприємстві ТОВ «АСК» Лтд з 01.02.1996 по 20.04.2000, а отже підстав для неврахування зазначених періодів трудової діяльності позивача до її страхового стажу для призначення пенсії за віком суд не вбачає.

Суд вважає, що наявних у трудовій книжці позивача записів достатньо для врахування періодів роботи з 12.06.1975 по 12.06.1979 та з 01.02.1996 по 20.04.2000 до страхового стажу позивача, навіть за відсутності архівної довідки від 20.06.2023р. №2991/733.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу спірні періоди роботи, які підтверджуються записами у трудовій книжці.

Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.07.2023 року №96 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є протиправним та підлягає скасуванню.

Також слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди її роботи з 12.06.1975 року по 12.06.1979 року та з 01.02.1996 року по 20.04.2000 року.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувало до страхового стажу позивачу 16 років 4 місяці 20 днів, безпідставно неврахований страховий стаж перевищує 8 років, а мінімально необхідний для призначення пенсії страховий стаж складає 20 років, суд дійшов висновку про наявність у позивача достатнього страхового стажу для призначення пенсії з 14.07.2023 року, як просить позивач у позові, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 14.07.2023 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.07.2023 року №96 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди її роботи з 12.06.1975 року по 12.06.1979 року та з 01.02.1996 року по 20.04.2000 року та призначити пенсію за віком, починаючи з 14.07.2023 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів