Справа № 620/12324/23
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року, суддя Соломко І.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністратративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.04.2022 по 31.07.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 17.04.2022 по 31.07.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини, тому набув право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за періоди лікування з 17.04.2022 по 31.07.2022.

Відповідно до ухвали судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач направлявся на ВЛК у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної з захистом Батьківщини. В результаті огляду ВЛК прийнята постанова Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області від 15.03.2023 №3.

За вказаних обставин позивач вважає, що набув право на спірну додаткову винагороду, однак відповідачем остання в повному розмірі не виплачена.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим - Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На даний час строк дії воєнного стану в Украні продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та іншим сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено умови та підстави виплати додаткової винагороди під час дії воєнного стану.

Пунктом 1 даної постанови встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях

- розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, додаткова винагорода є додатковою виплатою військовослужбовцям під час дії воєнного стану. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва), пов`язаним із захистом Батьківщини, висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Тобто, така виплата залежить від наведених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період воєнного стану отримав травму, ЗЧМТ струсу головного мозку, акубаротравми (17.04.2022) у вигляді стійкого цефалгічного синдрому, сенсо-невральної втрати слуху 1 ст, що пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується постановою Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області від 15.03.2023 №3, (а.с. 43).

Зазначена постанова ВЛК є чинною.

Водночас, позивачу встановлена ІІ група інвалідності, причина інвалідності захворювання пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується довідками МСЕК від 21.06.2023 серія ААГ № 465542, серія 12ААА № 073286, серія 12ААА № 073286.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що позивач, перебуваючи на стаціонарному лікуванні, мав перерви між зверненнями за медичною допомогою в заклади охорони здоров`я, що суперечить Наказу №89 від 29.03.2022 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України», який виданий на виконання постанови КМУ № 168, для виплати додаткової винагороди, то суд вірно не прийняв їх доуваги.

Окрім того, відповідач зазначив, що Наказом №89 від 29.03.2022 передбачено, що додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень також виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних Бойових) дій та: -загинули (померли внаслідок отриманих поранень, травм) за у весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періодів дії воєнного стану; захоплені в полон або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні - за увесь час, але не більше ніж до закінчення дії режиму воєнного стану, у спосіб визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» - отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) - за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, але не більше періодів дії воєнного стану. Дія цього пункту поширюється також на військовослужбовців, які загинули (померли внаслідок отриманих поранень, травм) чи отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) поза межами районів ведення бойових дій, внаслідок вчинення актів застосування збройної сили, силами країни агресора. Виплата винагороди військовослужбовцям визначених цим пунктом оголошується окремими пунктами в наказі командира військової частини про виплату додаткової винагороди.

Разом з тим, положення пункту 1 постанови КМУ № 168 не містять такого змісту, тобто положення Наказу № 89 суперечать положенням постанови КМУ № 168.

Тому в даному випадку суд першої інстанції вірно застосував у даних правовідносинах саме постанову Кабінету Міністрів України №168.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» (далі - Положення про державну реєстрацію), державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та його територіальних органах підлягають відомчі нормативно-правові акти міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб`єктами нормотворення.

Відповідно до пункту 3 Положення про державну реєстрацію, на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, що містять норми права, мають не персоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться.

Наказ №89 від 29.03.2022, на якій посилається відповідач, не опублікований на сайті Верховної ради, тобто не пройшов процедури державної реєстрації відповідно до постанови КМУ від 28.12.1992 р. №731 ''Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади''

Як зазначив суд першої інстанції, оскільки Інструкція з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України, не пройшла процедуру державної реєстрації, не підлягає застосуванню у даних правовідносинах.

Проте, колегія суддів вважає, що за відсутності цього відомчого нормативно-правового актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України №89 від 29 березня 2022.

Проте, оскільки окремі положення Інструкції суперечать постанові КМ України №168, колегія суддів вважає, що необхідно керуватися Постановою КМ України №168.

Щодо доводів відповідача про те, що встановлена інвалідність ІІ групи позивачу набута до призову по мобілізації, то дана обставина також вірно не прийнята судом.

Із долучених до матеріалів справи медичних висновків убачається, що позивач отримав вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозгу, акубаротравми 17.04.2022 року і дані травми пов`язані із захистом Батьківщини.

Аналогійний висновок зазначено у свідоцтві про хворобу №71(у) від 07.09.2022.

Та обставина, що позивач відповідно до вищезазначеного висновку ВЛК має захворювання, які не пов`язані з проходженням військової служби, ніяким чином не впливає на ту обставину, що позивач отримав травми, які призвели відповідно до висновку ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військової служби.

До матеріалів справи відповідачем додано довідку від 13.10.2023 №271, в якій міститься інформація про виплату позивачу за спірний період, а саме :доплата до 30000,00 грн: з 17.04.2022 по 23.04.2022 - 7000,00 грн, з 24.04.2022 по 30.04.2022- 7000,00 грн, з 01.05.2022 по 31.05.2022- 30000,00 грн, з 01.06.2022 по 30.06.2022 30000,00 грн, з 01.07.2022 по 31.07.2022 30000,00 грн; доплата до 100000,00 грн з 17.04.2022 по 23.04.2022 -16333,33 грн.

Докази про нарахування та виплати у повному обсязі додаткової винагороди у зв`язку з отриманням позивачем травми, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, яка передбачена постановою КМУ № 168, відсутні.

Таким чином, недотримання відповідачем законодавства в частині видачі відповідних наказів, не може мати негативні наслідки для військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно достатті 6 КАС Українитастатті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У даних правовідносинах свій обов`язок щодо видачі відповідних наказів про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у повному обсязі, відповідач не виконав, а отже суд перої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі..

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лиистопада 2023 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.