Справа № 539/282/24
Суддя: Овчаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/282/24
Провадження № 2-а/539/7/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Ковтун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції Мисника Владислава Вячеславовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції Мисника Владислава Вячеславовича серії ЕНА №1236350 від 13.01.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржуваною постановою на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення вимог п.31.1,31.6.б ПДР України. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Поліцейський жодних доказів наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення поліцейський йому не надав, не зазначив про будь-які докази у постанові, зокрема, про відео чи фотофіксацію, показання свідків, тощо. Поліцейський не врахував його зауважень та пояснень при вирішенні питання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, хоча він надав усні пояснення та обґрунтування своєї невинуватості. Коли він рушав з місця попередньої зупинки, то впевнився у технічній справності авто відповідно до встановлених правил, габаритні ліхтарі світилися. Поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Поліцейський позбавив його можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Не врахував його заперечення при розгляді справи та не забезпечив можливістю скористуватись правом на захист.

26.01.2024 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, позивачу надано час для усунення недоліків позовної заяви. 13.02.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду.

22.02.2024 судом постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління національної поліції в Полтавській області.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги. Відповідач - поліцейський Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержант поліції Мисник В.В. у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду клопотання, в якому просив розглянути справу у його відсутність. Також надав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. В оскаржуваній постанові чітко зазначено в чому саме виразилось допущене позивачем правопорушення та якого саме пункту ПДР України, а саме п.31.1 та 31.6.б. Позивач зазначає, що до постанови не додано доказів, але згідно ст.40 Закону України «Про національну поліцію» велася відеофіксація на нагрудну камеру, якою зафіксовано факт порушення, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в якого в темну пору доби не працювали габаритні ліхтарі та підсвітка номерного знаку. Після зупинки водію було запропоновано переглянути відео, що він проігнорував, та запропоновано самостійно усунути технічну несправність. Позивач вийшов з автомобіля, впевнився, що на транспортному засобі не працюють габаритні ліхтарі та підсвітка номерного знаку, але усунути технічну несправність у нього не вийшло. Позивачу було роз`яснено право скористуватись правом на захист, але клопотань від останнього не надійшло. Права позивачу було роз`яснено, жодних клопотань останній не заявив. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу ним було здійснено у відповідності до закону.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13 січня 2024 року поліцейським Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержантом поліції Мисником Владиславом Вячеславовичем було винесено постанову серії ЕНА № 1236350 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Згідно спірної постанови, правопорушення полягає в тому, що 13 січня 2024 року о 17 год. 21 хв. в м.Лубни по вул.Драгоманова, 52/2 водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом КАМАЗ 55102 днз НОМЕР_1 , у якого у темну пору доби не горіли габаритні ліхтарі, чим порушив вимоги п.п.31.1. 31.6.б ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п.31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Відповідно до п.31.6.б ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. Статтею 222 КУпАП визначені повноваження Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 121 цього Кодексу. Посилання позивача на те, що справу неправомірно було розглянуто на місці зупинки автомобіля, суд вважає такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Так, справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає ст. 222, ст. 258 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. Стосовно доводів позивача в частині ненадання доказів наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, незазначення у спірній постанові про будь-які докази, зокрема, про відео чи фотофіксацію, суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно з ч. 1 ст. 72, ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідачем ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву зазначено, що факт порушення позивачем вимог ПДР України зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, відео з якої долучено до матеріалів справи. Проте, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Суд наголошує, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17, від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17, від 24.07.2019р. у справі №161/10598/16-а, від 13.02.2020р. у справі №524/9716/16-а, від 19.02.2020р. у справі №607/3394/17, від 27.02.2020р. у справі №344/4629/16-а. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд зазначає, що відеозапис, наданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 1236350 від 13 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилання на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису. Тому суд дійшов висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Суд також зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Відтак, суд вважає, що на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірність спірного рішення. Оскільки суд дійшов висновку, що наданий відповідачем ОСОБА_3 відеозапис не може вважатися належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, суд не надає оцінку іншим доводам позивача, які у даному випадку не мають вирішального значення. Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, не підтверджено належними доказами, спірна постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Суд враховує, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 09.02.2024. Таким чином, вищевказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Полтавській області. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241, 246, 255,286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції Мисника Владислава Вячеславовича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції Мисника Владислава Вячеславовича у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1236350 від 13 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн., а відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Полтавській області (, місцезнаходження: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, будинок 83) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Відповідачі:

Поліцейський Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержант поліції Мисник Владислав Вячеславович, адреса: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Монастирська, будинок 4а.

Головне управління національної поліції в Полтавській області, , місцезнаходження: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, будинок 83.

Суддя О.Л. Овчаренко