Справа № 154/4581/23
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його притягнуто його до адміністративної відповідальності за те, що він 26.10.2023 о 16 годині 30 хвилин в с. Довгий Войників, Калуського району, Івано-Франківської області керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» р.н.з НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп контроль».

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Дану постанову вважає незаконною, оскільки він не порушував правил дорожнього руху.

Просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

07.11.2023 відкрито провадження у справі.

Представник відповідача 14.12.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач керував транспортним засобом та не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 ПДР «Стоп котроль». На місці події позивач зазначив, що не бачив дорожній знак, чим визнав порушення ПДР. Даний факт підтверджується відеозаписом.

25.01.2024 позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив в якій просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просив позов задовольнити, в обгрунтування надав пояснення аналогічні ти, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зв`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, а тому розгляд справи проводиться за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серія БАД № 873063 від 26.10.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 26.10.2023 о 16 годині 30 хвилин в с. Довгий Войників, Калуського району, Івано-Франківської області керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» р.н.з НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп контроль».

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги дорожнього знаку 3.41 ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 33.3 ПДР визначено заборонні знаки.

Відповідно до ПДР дорожній знак 3.41 є заборонним знаком та забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення вказав те, що він не порушував ПДР України.

Однак такі обгрунтування є безпідставними, надуманими, надані з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки спростовуються наступними належними та допустимими доказами.

Із дослідженого судом відеозапису встановлено, що 26.10.2023 автомобіль марки «Volkswagen Passat» р.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції.

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41«Стоп котроль», на що ОСОБА_1 повідомив, що не побачив дорожній знак.

Тобто, ОСОБА_1 на місці зупинки підтвердив, що не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41.

Подальші заперечення позивача щодо порушення ним ПДР суд оцінює критично, оскільки вони надані з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що 26.10.2023 о 16 годині 30 хвилин в с. Довгий Войників, Калуського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» р.н.з НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп контроль» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також позивач зазначає, що знак 3.41 встановлено з порушенням вимог ДСТУ 4100-2021.

Суд звертає увагу, що ДСТУ встановлює стандарти для дорожніх знаків. Однак, якщо знак не відповідає ДСТУ, але при цьому є видимим, то сама лише невідповідність стандартам не виключає обов`язку дотримання вимог дорожнього знаку.

Із наданої суду фотокопії з місця зупинки вбачається, що дорожній знак 3.41 є повністю видимий, а тому ОСОБА_1 мав реальну можливість побачити цей знак і зобов`язаний був виконати вимогу цього дорожнього знаку та здійснити зупинку транспортного засобу.

Крім того, невідповідність встановлення даного дорожнього знаку не встановлено компетентними органами, а тому він є обов`язковим до виконання водіями.

Також безпідставними є обгрунтування ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки із відеозапису встановлено, що перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Сам лише факт ненадання поліцейським на місці зупинки відеофіксації правопорушення не спростовує його винуватість у вчиненні правопорушення і не є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки суд при розгляді даної справи перевіряє наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто наявність доказів, котрі підтверджують порушення ПДР.

Також неповідомлення позивача про відеофіксацію та не внесення відомостей в постанову про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не впливає на зміст прийнятого поліцейським рішення та не спростовує винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваної постанови, які б могли вплинути на змість прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Надані представником відповідача докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Оскільки позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 ПДР, тому представник відповідача правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення у межах санкції статі.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Враховуючи те, що позивач в судовому засіданні не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не подав суду доказів, які були б підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення, а також беручи до уваги, що під час розгляду справи не встановлено порушень вимог КУпАП при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення та за відсутністю даних про те, що обставини справи, які викладені у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності, при цьому відповідач належними та допустимими доказів довів правомірність своїх дій та постанови, тому суд прийшов до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є обґрунтованою, законною, а тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук