Справа № 120/11104/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11104/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало П.І.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

05 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу з 01.12.2022 обмеженого розміру пенсії;

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу обмеженого розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112;

- зобов`язати відповідача з 01.12.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС I категорії, відповідно до підпунктів 6 та 8 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (основна державна пенсія) та ст. 50 цього Закону (додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю) у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням ч. 2 ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням розрахунку заробітної плати в зоні відчуження, який міститься в матеріалах пенсійної справи, а також з урахуванням показника індивідуального коефіцієнта заробітної плати за роботу в зонах відчуження - 5,23463687, з урахуванням основного розміру пенсії від середнього заробітку, що становить - 99988,7951 грн та з урахуванням довідки про заробітну плату, одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році, та здійснити виплату різниці між нарахованим та виплаченим розміром пенсії без обмеження максимальним розміром.

Рішенням суду від 20.03.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023, у задоволенні вказаного позову відмовлено.

26.12.2023 до суду надійшла заява позивача про перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі № 120/11104/22 за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що під час розгляду справи по суті суди не встановили дійсних обставин справи і, на думку позивача, зробили хибний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, як на нововиявлену обставину позивач посилається на листи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.11.2023 № 18924-17540/К-02/8-0200/23 та від 20.04.2023 № 6748-6142/К-02/8-0200/23, з яких, як зазначається у заяві, позивач серед іншого дізнався про те, що розрахунок його заробітку для обчислення пенсії проведено з урахуванням довідки про заробітну плату за роботу безпосередньо у зоні відчуження, виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління МВС України у Вінницькій області від 03.09.2014 № 11/833, яка в дійсності є довідкою без номера та дати. Крім того, позивач посилається на постанови Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 810/1198/17 та від 17.08.2018 у справі № 377/522-16-а, які не були враховані судами при прийнятті рішення.

Відтак позивач просить переглянути рішення суду від 20.03.2023 у справі № 120/11104/22 з урахуванням нововиявлених обставин та доказів, скасувати його та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок основної пенсії позивача відповідно до підпунктів 6 та 8 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (основна державна пенсія) та ст. 50 цього Закону (додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю) у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням ч. 2 ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням розрахунку заробітної плати в зоні відчуження, який міститься в матеріалах пенсійної справи, а також з урахуванням показника індивідуального коефіцієнта заробітної плати за роботу в зонах відчуження - 5,23463687, з 01.03.2023 здійснити перерахунок пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-XII та проводити виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації показника заробітної плати з 01.03.2023, а також зобов`язати відповідача при проведенні перерахунку пенсії з 01.12.2022 застосувати показник заробітної плати одержаної за роботу в зоні відчуження в травні 1986 року в розмірі 253 крб.

Отже, заявник посилається на наявність підстав для перегляду судового рішення у цій справі, визначених у п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року в адміністративній справі № 120/11104/22 та залишити відповідне судове рішення в силі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2024 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву від 26.12.2023 про перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі №120/11104/22 за нововиявленими обставинами, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 361 Кодексу адміністративного судочиства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочиства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Цей перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є вичерпним.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.06.2021 по справі №823/1440/17, від 20.01.2022 по справі №640/3516/19 та від 18.04.2022 по справі №460/3502/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 02.06.2023 по справі № 804/7993/17, Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 по справі № 154/3029/14-ц нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Водночас не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; також не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами в процесі розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2023, позивач посилався на наявність істотних обставин у справі, що у свою чергу підлягають застосуванню у цій справі, а саме постанови Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 810/1198/17, оскільки її мотивувальна частина містить висновки, які впливають на оцінку правомірності оспорюваних дій відповідача щодо виплати позивачу з 01.12.2022 обмеженого розміру пенсії та щодо виплати позивачу обмеженого розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до хронології розгляду даної справи (№120/11104/22) обставина, на яку посилається позивач, як на нововиявлену, була відома 05.02.2020 і вже існувала під час апеляційного перегляду рішення суду по даній справі (№120/11104/22) та прийняття судом апеляційної інстанції постанови за результатами такого перегляду (09.11.2023).

Крім того, суд зауважує, що предметом розгляду у вищевказаній постанові були неправомірні дії Ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Київській області щодо надання довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року без врахування у ній певних нарахувань та виплат, тоді як звертаючись до суду у справі № 120/11104/22 позивач посилався протиправні дії Головного управління ПФУ у Вінницькій області щодо виплати, на його думку, обмеженого розміру пенсії.

Щодо іншої постанови Верховного Суду, а саме від 17.07.2018 у справі № 377/526/16-а, на яку також посилається позивач, то як правильно зазначив суд першої інстанції, факт наявності такої постанови не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставини в розумінні вимог закону, а виокремлені позивачем з цієї постанови висновки ніяк не впливають законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та не свідчить про помилковість зроблених судом висновків.

Стосовно посилання позивача на листи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які були отримані ним у відповідь на його звернення вже після постановлення судом рішення, то колегія суддів зазначає, що наявна у них інформація не змінює фактів та юридичної оцінки обставин, які були встановлені судом під час розгляду по суті справи за № 120/11104/22, а також не свідчить про доведеність позовних вимог, які вирішувалися судом. Вказані позивачем листи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не є нововиявленими обставинами та не дають законних підстав для перегляду судового рішення.

Позивач також посилається на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2010 у справі № 2-а-80/2010, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2014 у справі № 127/9587/14-а та ряд інших судових рішень багаторічної давності, які, на його думку, підтверджують правомірність позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено під час розгляду справи № 120/11104/22.

Разом з тим суд наголошує на тому, що наявність вказаних рішень жодним чином не свідчить про існування підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України.

Фактично обґрунтування позивача в наведеній вище заяві зводяться до переоцінки доказів та фактичних обставин справи, оцінених судом у процесі розгляду справи, та незгоди із прийнятим рішенням суду у даній справі (рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2023).

Суд вважає, що рішення від 20.03.2023 було прийняте за сукупністю підстав і обставин, кожній з яких надано належну правову оцінку, та із зазначенням відповідних мотивів для прийняття саме такого рішення. При цьому, виходячи з принципу диспозитивності, який закріплено статтею 9 КАС України, суд розглядав та вирішував справу за поданою позовною заявою та в межах заявлених позовних вимог.

Разом з тим, як видно зі змісту заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, позивач вдається до оцінки дій пенсійного органу, які не охоплювалися спірним періодом та предметом спору, а також у разі задоволення його заяви та скасування рішення суду про відмову у задоволенні позивачу просить суд задовольнити позовні вимоги, які істотно відрізняються від тих, які вирішувалися судом, зокрема просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з 01.03.2023, тобто за період, який взагалі не досліджувався судом, що є недопустимим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведена заявником обставина не може вважатись нововиявленою, а відтак, не може слугувати підставою для перегляду судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при її прийнятті, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.