Справа № 607/1441/24
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2024 Справа №607/1441/24 Провадження №2-а/607/87/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

19.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Домбровського В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.01.2024 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Домбровським В.В. винесена постанова серії ЕНА № 1182542, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач зазначив, що відповідно до змісту вказаної постанови йому інкримінується те, що 02.01.2024 о 21 год. 37 хв. на вул. Личаківській, 234 у м. Львові водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Audi» моделі «А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена не у спосіб, передбачений нормами КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Позивач зазначив, що Правила дорожнього руху не порушував та докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення поліцейський не надав.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1182542 від 02.01.2024, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

23.01.2024 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 31.01.2024 позивач усунув недоліки позовної заяви, у тому числі шляхом визначення відповідачем у даній справі Департаменту патрульної поліції.

01.02.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 07.02.2024, визначений відповідачу строк для подання відзиву.

07.02.2024 судовий розгляд справи не здійснювався у зв`язку із зайнятістю головуючої судді у кримінальному провадженні. Судове засідання призначене на 05.03.2024.

01.03.2024 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що факт керування транспортним засобом 02.01.2024 на вул. Личаківській у м. Львові визнавався позивачем у позовній заяві. При цьому порушення Правил дорожнього руху позивачем спостерігалося особисто поліцейським, який є посадовою особою контролюючого органу, а тому правомірно виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення. Відповідач зазначив, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб, а тому станом на даний час відеозапис, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надати неможливо у зв`язку з його знищенням. Також відповідач посилається на судову практику, зокрема на постанову Верховного Суду від 14.02.2018, у якій зазначено про відсутність обов`язку вказувати відомості про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію, у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Також відповідач до відзиву додав клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду. Відповідач зазначив, що оскаржувана постанова винесена у присутності позивача та останній свідомо відмовився від отримання копії такої постанови, а тому 10-денний строк на подання позову про оскарження такої постанови слід обраховувати саме з дати її винесення, тобто з 02.01.2024.

У судовому засіданні 05.03.2024 позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що керуючи транспортним засобом 02.01.2024, не перетинав суцільну лінію дорожньої розмітки. Зауважив, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення. Щодо клопотання про залишення позову без розгляду зазначив, що відсутні підстави для задоволення такого клопотання, оскільки закон визначає строк на звернення до суду саме з дати отримання копії постанови.

У судове засідання уповноважений представник відповідача Департаменту патрульної поліції, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. У відзиві просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Указане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Щодо клопотання про залишення позову без розгляду суд зазначає таке.

Частина 2 ст. 286 КАС України визначає, що позовну заяву щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що на місці її винесення позивач відмовився від отримання копії такої постанови.

При зверненні до суду з даним позовом позивач надав копію конверту, у якому містилось поштове відправлення у виді копії постанови серії ЕНА № 1182542. З відомостей, наявних на офіційному сайті АТ «Укрпошта», вбачається, що таке поштове відправлення отримане позивачем 10.01.2024. З даним позовом позивач звернувся до суду 19.01.2024, тобто у межах 10-денного строку, визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України.

Доводи відповідача про те, що оскільки позивач відмовився від отримання копії постанови на місці її винесення, але був ознайомлений з її змістом, а тому строк на оскарження постанови слід обраховувати з дати її винесення, суперечать положенням ч. 2 ст. 286 КАС України.

За таких підстав суд доходить висновку, що клопотання відповідача про залишення позову без розгляду є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог суд зазначає таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також згідно зі ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Суд установив, що 02.01.2024 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Домбровським В.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1182542. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

У постанові зазначено, що 02.01.2024 о 21 год. 37 хв. на вул. Личаківській, 234 у м. Львові водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Audi» моделі «А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 34 Правил дорожнього руху, зокрема передбачає, що горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає, зокрема, у порушенні розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим для спростування доводів, викладених у позовній заяві, і на підтвердження правомірності постанови серії ЕНА № 1182542 відповідач належних та допустимих доказів, визначених законом, не надав.

Указані обставини позбавляють суд можливості встановити, чи дійсно було вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та чи наявний у його діях склад такого правопорушення.

Також без надання доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність виняткових обставин, що дозволяють перетинати вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1.

При цьому суд зауважує, що посилання відповідача на положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, які визначають строк зберігання відеозапису 30 днів, не спростовують обов`язку відповідача довести факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення та правомірність оскаржуваної постанови.

Більше того незазначення в оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація адміністративного правопорушення, дає підстави дійти висновку про відсутність такого доказу в цілому. При цьому суд зауважує, що обставини, які мали місце у справах, за наслідками розгляду яких винесені постанова Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 536/583/17 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі № 462/5974/23, не є релевантними обставинам даної справи, оскільки у тих справах суду був наданий відеозапис з місця події та суд мав можливість оцінити такий доказ у сукупності з іншими обставинами справи.

У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що сама по собі постанова від 02.01.2024 без інших належних та допустимих доказів не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Указане дає підстави дійти висновку, що у порушення ч. 2 ст. 2 КАС України під час винесення оскаржуваної постанови суб`єктом владних повноважень таке рішення прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені ст. 278-280, 283 КУпАП, а також необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1182542 від 02.01.2024 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що суд дійшов переконання про існування підстав для скасування оскаржуваної постанови через недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, то є усі правові підстави для закриття справи про це адміністративне правопорушення.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією № 50 від 29.01.2024. Відтак сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 122, 245, 278-280, 283 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1182542 від 02.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Ф.Ернста, буд. 3, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646.

СуддяІ. В. Марциновська