Справа № 140/33979/23
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33979/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ у Волинській області), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.09.2023 №11 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІI;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ з дати звернення (01 вересня 2023 року), зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 20.02.1986 по 31.03.2014 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №39 та №40 від 31.08.2023, виданих Турійською селищною радою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волин ській області , як отримувач пенсії за віком по нормах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V з 2019 року. До того отримувала пенсію по віку згідно до вимог Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493- III.

01.09.2023 позивач звернулась до територіального управління ПФУ за місцем про живання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну слу жбу» від 10.12.2015 №889-VIII, який набув чинності 01.058.2016. Згідно пункту 4.2 (ост. абзац) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від повідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принци пом екстериторіальності документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до Го ловного управління ПФУ в м. Київ, яким і прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.09.2023 №11 в зв`язку з тим, що зменшується розмір пенсії. При цьому відповідач застосував норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страху вання» від 09.07.2003 №1058-ІІІ (Прикінцеві положення), які регулюють питання переходу по нормах Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III, який втра тив чинність та поновлення пенсійної виплати у попередньому розмірі.

Разом з тим, зазначає, що вона подавала зая ву про перехід на пенсію по віку як державному службовцю по нормах іншого закону та за інших підстав, а саме Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, який набув чинності 1 травня 2016 року. З таким діями відповідача не погоджуюсь, вважаю їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують моє конституційне право на пе нсійне забезпечення.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення до органу Пенсійного фонду України. Таким чином, відповідач має призначити та здійснити нарахування і виплату пенсії держа вного службовця за віком згідно з дати звернення на підставі всіх поданих документів.

Також звертає увагу на те, що відповідно за статтею 44 Закону України №1058-VI, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначе ному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту насе лення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Відповідно до п. 43 зазначеного Порядку право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що приз начає пенсію. Приймаючи документи, орган, який призначає пенсію зобов`язаний перевіряти: пра вильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта і документам про стаж; зміст і належне оформлення наданих документів; копії відповідних докумен тів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності.

З врахуванням наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 позовних вимог не визнає, вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування зазначає, що на виконання вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ ( далі - Закон 3723), зокрема, статті 37-1 Закону, якою передбачалося право на проведення перерахунку пенсії, було прийнято ряд нормативно-правових актів, зокрема постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та спільний наказ Міністерства праці та соціальної політики України та Головного управління державної служби України від 03.12.2003 №319/144 «Про затвердження Порядку видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій державним службовцям у разі ліквідації органів, з яких особа вийшла на пенсію, а також перейменування (відсутності) посад», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.12.2003 за №1134/8455 (далі - Наказ).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова 1013) скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723.

У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII скасовано, зокрема, статтю 37-1 Закону 3723 (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону №889).

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії по заробітній платі згідно довідок від 31.08.2023 №39 та №40 виданих Турійською селищною радою.

Вказує, що відповідно матеріалів пенсійної справи при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» розмір пенсії зменшується до 2867,35 грн, розрахований за формулою: 2661,61 (оклад) * 1,197 (коефіцієнт ОРП) * 90% (загальний % розрахунку пенсії від заробітку).

Відтак, оскільки розмір пенсії зменшується, тому проводити перерахунок ОСОБА_1 згідно заяви від 01.09.2023 щодо переходу з пенсії за віком призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» недоцільно.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що за матеріалами пенсійної справи, позивачу призначено пенсію за віком, згідно із Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 03.06.2010.

З 04.03.2021 переведено на пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

01.09.2023 позивач звернулася із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 від нової довідки про заробітну плату.

Зауважує, що з 01.05.2016 набув чинності Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» який передбачав право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» лише тим особам, які мають стаж державної служби, визначений п.п 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723 вік і страховий стаж. Перерахунок пенсії державним службовцям діючим законодавством не передбачено.

Згідно пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016, врегульовано, зокрема, питання призначення пенсій згідно Закону України «Про державну службу» (далі Порядок №622).

Так, пунктом 2 Порядку №622 зазначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 мають право особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015:

-мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України;

-займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003.

З урахуванням змін, внесених постановою №469 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», яка набрала чинності з 01.01.2020, право на обчислення пенсії на умовах Порядку 622 мають особи:

- які на 01.05.2016 займали посади державної служби;

- яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у період з 01.10.2011 до 01.05.2016;

- які в період роботи на «спецпосадах» не отримували пенсію згідно Закону № 3723 до набрання чинності Законом 889, тобто до 01.05.2016;

- які звільнилися з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020. Всі зазначені умови повинні бути дотриманні одночасно.

Згідно даних електронної пенсійної справи отримуючи пенсію за віком, згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» періоди з 21.02.1986 по 31.12.2003, з 01.01.2001 по 03.06.2010 зараховано як «Посадова особа в ОМС». Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , 01.08.2001 позивачем прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що Закон 889 не передбачає проведення перерахунків пенсії та не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування, призначити пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», на підставі наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданих Турійською селищною радою від 31.08.2023 №№39, 40 - відсутні підстави.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вважає, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, а рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві від 07.09.2023 про відмову у перерахунку пенсії по за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-УШ є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.06.2010 призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З 04.03.2021 переведено на пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

01.09.2023 позивач звернулася із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в м. Києві, яким і було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.09.2023 №11, в зв`язку з тим, що зменшується розмір пенсії.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року (далі Закон №889-VIII).

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 01 травня 2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1996 №3723-VIII (далі Закон №3723-VIII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17, від 01 квітня 2020 року у справі №607/9429/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». На цей час вона отримувала пенсію за віком за нормами Закону №1058-IV.

Спірні правовідносини виникли щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII, оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займала посади, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Так, згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (була чинною до 01 травня 2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

За правилами статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.

Відповідно до відомостей трудових книжок НОМЕР_1 від 12.09.1977 ОСОБА_1 працювала на різних посадах державної служби та органах місцевого самоврядування, зокрема:

- 20.02.1986 вибрана тимчасово виконуючий обов`язки секретаря сільської ради;

- 20.03.1987 вибрана секретарем виконавчого комітету сільської ради;

- 18.02.1994 прийнята присяга державного службовця;

- 14.07.1994 обрана заступником голови Новодвірської сільської Ради; присвоєно 11-й ранг державного службовця;

- 10.04.1998 обрана секретарем Новодвірської сільської ради;

- 01.08.2001 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування;

- 20.08.2001 присвоєно 11-й ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 12.04.2002 обрана секретарем Новодвірської сільської ради;

- 01.03.2005 присвоєно 10-й ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 06.04.2006 обрана секретарем Новодвірської сільської ради;

- 05.03.2007 присвоєно 9-й ранг V категорії посадової особи місцевого самоврядування;

- 16.11.2010 обрана секретарем Новодвірської сільської ради;

- 31.03.2014 присвоєно 8-й ранг ІV категорії посад поза межами категорій посад у зв`язку з виходом на пенсію;

- 31.03.2014 звільнена у зв`язку з виходом на пенсію (частина 5 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач займала посади в органах місцевого самоврядування, час роботи на яких згідно вимог Порядку №229 зараховується до стажу державної служби.

Відтак, за умови зарахування періоду роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, такий стаж становитиме не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у зв`язку із чим відмова відповідача у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби та призначенні пенсії (переведенні з одного виду пенсії на іншу) державного службовця є протиправною.

Встановлені судом обставини у справі вказують на те, що позивач досягла пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, має необхідний страховий стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Отже, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.09.2023 №11 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІI та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 20.02.1986 по 31.03.2014 та здійснити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з часу звернення з заявою, з 01.09.2023, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №39 та №40 від 31.08.2023, виданих Турійською селищною радою.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас суд зауважує, що у даному спорі є два відповідача, однак тягар по відшкодуванню судових витрат слід покласти на відповідача 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, позаяк саме відповідач 1 прийняв спірне рішення, яке в подальшому судом визнане протиправним та скасоване. Тобто, вина у виникненні даних спірних правовідносин лежить лише на відповідачу 1.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 12.10.2023 №9320-6442-8158-6650.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07 вересня 2023 року №11 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІI.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 20 лютого 1986 року по 31 березня 2014 року та здійснити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з часу звернення з заявою, з 01 вересня 2023 року, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №39 та №40 від 31 серпня 2023 року, виданих Турійською селищною радою.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код юридичної особи 42098368).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Суддя Ф.А. Волдінер