Справа № 140/10719/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/10719/23 пров. № А/857/23139/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Качмара В.Я., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорт на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Каленюк Ж.В. у м. Луцьк) у справі № 140/10719/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.04.2023 № 002004.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що підставою для застосування спірною постановою адміністративно-господарського штрафу стало встановлення посадовими особами відділу Уктрансбезпеки порушення позивачем вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III): надання послуг перевезення без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та необґрунтованою, оскільки порушення, які стали підставою для її прийняття, вчинено не було, та він використовував належний йому транспортний засіб для власних потреб: зі своїми знайомими, які з ним перебували в мікроавтобусі, він їхав на відпочинок, тобто у цьому разі він не здійснював господарську діяльність як автомобільний перевізник, що виключає застосування до нього адміністративно-господарського штрафу на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.04.2023 №002004.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали перевірки не містять достатніх та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 10.03.2023 здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за відсутності документів, наявність яких передбачена статтею 39 Закону № 2344-ІІІ.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основний вид господарської діяльності - інший пасажирський наземний транспорт. Позивачу належить автомобіль марки Mercedes 416, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до графіка проведення рейдових перевірок у період з 06.03.2023 по 12.03.2023, на підставі направлення від 03.03.2023 №016015 проводилася рейдова перевірка на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху на території міста Івано-Франківська та Івано-Франківської області. У ході рейдової перевірки 10.03.2023 у місті Яремче по вулиці Свободи, автодорога Н-09 «Мукачево-Львів», був перевірений транспортний засіб марки Mercedes 416, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.03.2023 № 348782 (далі акт перевірки, а.с.45) зафіксовано, що ОСОБА_1 здійснює надання послуг з перевезення пасажирів (нерегулярні перевезення) без договору із замовником послуги, квитанції про оплату послуг за маршрутом «Луцьк-Ворохта-Луцьк». Під час перевірки водій пред`явив список туристів (а.с.11), повідомивши, що перевезення пасажирів здійснює для власних потреб. В акті перевірки також зазначено, що транспортний засіб, державний номерний знак НОМЕР_1 , не внесено до Єдиного державного реєстру ліцензіатів.

Згідно акта перевірки при наданні послуг з нерегулярних перевезень пасажирів у водія ОСОБА_1 на момент перевірки відсутні документи, визначені статтею 39 Закону № 2344-III, а саме договір із замовником транспортних послуг та квитанція про їх оплату.

Акт перевірки ОСОБА_1 підписав, зауваживши, що перевезення здійснював за власними потребами.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником відділу Укртрансбезпеки Шендюхом Т.Ю. прийнято постанову від 17.04.2023 № 002004, згідно з якою, ураховуючи те, що у перевізником ОСОБА_1 10.03.2023 о 14:00 на автодорозі Н-09, 276 км допущено порушення - відсутні документи згідно зі статтею 39 Закону №2344-III (договір із замовником послуги, квитанція про оплату послуги), на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач вважаю оскаржувану постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимоагми.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано Законом № 2344-ІII.

Згідно частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Колегія суддів зазначає, що не є спірним у цій справі підстава проведення перевірок та повноваження відповідача щодо її проведення.

Щодо суті виявленого порушення під час здійснення перевірки то слід зазначити таке.

Так, обґрунтовуючи неправомірність притягнення до відповідальності, позивач акцентує на тому, що 10.03.2023 не здійснював послуги з перевезення пасажирів у розумінні Закону №2344-ІІІ та у цей день належний йому на праві власності транспортний засіб використовувався ним не у межах підприємницької діяльності, а для особистих потреб, а саме він як водій їхав з друзями на відпочинок.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності якого є, серед іншого, інший пасажирський наземний транспорт, та він у розумінні Закону №2344-ІІІ є автомобільним перевізником. Ненадання документів, на підставі яких здійснюються пасажирські перевезення, є підставою для притягнення перевізника до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

У межах спірних правовідносин доведенню підлягає та обставина, що ОСОБА_1 на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) 10.03.2023 р здійснював нерегулярні перевезення пасажирів, оскільки така кваліфікація значиться в акті перевірки, який став підставою для прийняття спірної постанови.

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону № 2344-III:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

автобусний маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів;

автобусний маршрут нерегулярних перевезень - автобусний маршрут, на якому здійснюють нерегулярні пасажирські перевезення;

нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Враховуючи наведене вище та долученні до матеріалів справи докази вважаємо, що в межах спірних правовідносин, позивач є автомобільним перевізником, що відповідає приписам ст. 1 Закону № 2344-III.

Відповідно до ст. 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг ( ст. 35 Закону № 2344-III ).

Відповідно до п. 55 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі - Правила) замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки. ( п. 56 Правил).

Автомобільний перевізник зобов`язаний зокрема, видавати водіям та іншим працівникам передбачені законом документи ( п. 145 Правил).

Водій автобуса зобов`язаний, серед іншого, мати із собою і пред`являти для перевірки уповноваженим особам передбачені законодавством документи п. 147 Правил).

У відповідності до ст. 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Разом з цим судом встановлено, що позивачем під час перевірки надано ліцензію, документ який в даному випадку є обов`язковим саме для виконання нерегулярних перевезень, в той же час для виконання перевезень для власних потреб не погребує здобуття ліцензії.

Таким чином, виконання туристичних перевезень на транспортному засобі комерційного призначення особою, що має ліцензією є підтвердженням факту виконання нерегулярних перевезень пасажирів, а отже перевізник зобов`язаний забезпечити водія копією договору із замовником послуги та квитанцію про сплату.

Відтак, колегія суддів поділяє доводи апелянта, що невиконання вказаних вимог є законною підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344.

Щодо доводів позивача, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи відповідачем та без його участі прийнято оскаржувану постанову то суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок №1567) справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що повідомлення від 27.03.2023 № 19379/22/24-23 про розгляд справи 17.04.2023 надіслане на адресу позивача рекомендованим листом, який у точці видачі перебував з 31.03.2023 та повернутий за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відтак, відповідач виконав обов`язок, установлений пунктом 26 Порядку № 1567, про інформування перевізника про розгляд справи рекомендованим листом із повідомленням.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач послуг з перевезення пасажирів (нерегулярні перевезення) без договору із замовником послуги, квитанції про оплату послуг за маршрутом «Луцьк-Ворохта-Луцьк», що підтверджується матеріалами справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорт задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі № 140/10719/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. Я. Качмар
З. М. Матковська