Справа № 280/10768/23
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 березня 2024 року Справа № 280/10768/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (, 21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7)

про: визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

25.12.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову позивачу у зарахуванні загального стажу згідно з її трудовою книжкою серія НОМЕР_2 з 04.02.1994 по 28.05.2001 та у призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 25.02.1982 та періоди роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001, у зв`язку із чим призначити йому пенсію за віком з 09.08.2023;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Вельможко А.І., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1154330 від 20.12.2023.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сукупний обсяг наявного у неї страхового стажу становить понад 30 років, що у розумінні ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на оформлення пенсії за віком. Натомість, відповідач шляхом прийняття рішення від 17.10.2023 № 31 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки, за його позицією, не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача період її навчання з 01.09.1980 по 25.02.1982 та періоди роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001.

На думку позивача, рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним, оскільки причиною неврахування до стажу позивача періоду її роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994 слугувало виправлення в даті прийняття та даті наказу про прийняття на роботу, що не завірені належним чином. Водночас, у верхньому лівому кутку на 8 сторінці трудової книжки позивача зроблений запис про засвідчення виправлення на «18.03.1992» як у записі дати прийняття, так і у записі наказу «17-к 18.03.1992». Щодо періоду роботи з 04.02.1994 по 28.05.2001 позивач зауважила, що даний період враховано не у повному обсязі, а саме з 1999 року, згідно з наявними даними в індивідуальних відомостях про застраховану особу, оскільки в скан-копії трудової книжки дата наказу про звільнення непридатна для сприйняття змісту. Натомість, на думку позивача, із змісту записів №№14-15 трудової книжки позивача, які є чіткими та зрозумілими, очевидно вбачається, що позивач 04.02.1994 була прийнята на посаду головного бухгалтера у ТОВ ПКП «Агросервіс» та, відповідно, звільнена з роботи 28.05.2001 на підставі наказу від 28.05.2001 № 15к. Крім того, за інформацією про трудові відносини в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивач у період з 04.02.1994 по 28.05.2001 працювала у ТОВ ПКП «Агросервіс». Враховуючи претензії відповідача до достовірності року наказу про звільнення позивача у 2001 році та наявність інформації про сплату внесків у 1999-2000 роках, відмова відповідача у зарахуванні до загального стажу позивача періоду її роботи до 1999 року, на думку позивача, є необґрунтованою, адже до запису про прийняття позивача на роботу у відповідача не виникає.

Окремо позивач зауважив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

22.01.2024 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на позовну заяву (вх.№ 3337 від 22.01.2024), в якому пенсійний орган просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки необхідний страховий стаж для призначення особі пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. У свою чергу, за результатом розгляду документів, доданих позивачем до заяви про призначення пенсії, не підлягають зарахуванню до страхового стажу періоди трудової діяльності позивача з 18.03.1992 по 03.02.1994, оскільки у трудовій книжці позивача наявні виправлення у даті прийняття та даті наказу про прийняття позивача на роботу, не засвідчені належним чином. Натомість, період роботи позивача з 04.02.1994 по 28.05.2001 не підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки в сканованій копії трудової книжки позивача дата наказу про звільнення не придатна для сприйняття змісту. Цей період позивачу враховано з 1999 року згідно з наявними даними в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Також у відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказало, що за відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після 2000 року до січня 2004 року записи трудової діяльності підтверджуються додатковими документами або результатами проведення зустрічної перевірки. Стосовно періоду навчання позивача з 01.09.1980 по 25.02.1982 пенсійний орган пояснив, що даний період перетинається з періодом роботи позивача з 04.08.1981 по 16.09.1984, який, у свою чергу, зарахований до загального трудового стажу позивача. Окремо Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області висловлено позицію, що призначення особі пенсії за віком є дискреційним повноваженням пенсійного органу. За відсутності обрахунку пенсійним органом страхового та пільгового стажу суд не вправі самостійно обраховувати такий стаж та підміняти собою пенсійний орган. З огляду на викладені обставини, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

25.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 3913 від 25.01.2024), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки за наявними у матеріалах пенсійної справи документами до страхового стажу позивача обґрунтовано не зараховано окремі періоди трудової діяльності позивача, а саме: 1) період роботи позивача з 18.03.1992 по 03.02.1994, оскільки в даті прийняття та даті наказу про прийняття на роботу наявні виправлення, незасвідчені належним чином; період роботи позивача з 04.02.1994 по 28.05.2021, оскільки в сканованій копії трудової книжки позивача дата наказу про звільнення не придатна для сприйняття змісту. Даний період враховано з 1999 року відповідно до наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу даних; період роботи позивача з 15.05.2002 по 15.10.2002 та з 21.10.2002 по 06.06.2003, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях позивача за даний період. Також до страхового стажу позивача не зараховано період її навчання згідно з дипломом від 25.02.1982 № 058744, оскільки даний період перетинається із періодом роботи. Окрім того, перед вищевказаним записом у трудовій книжці позивача наявні відомості про те, що позивач до прийняття на роботу в Запорізький міськпромторг навчалась в ЗПТУ. Будь-які уточнюючі документи про періоди роботи позивача та навчання до заяви від 10.10.2023 позивачем не подавались.

У відзиві на позовну заяву відповідач додатково зауважив, що суд не може вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції пенсійного органу, тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження останнього та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002.

10.10.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV) (а.с.15-16).

За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані на розгляд відповідачу.

Рішенням від 17.10.2023 № 31 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.16-17).

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії, відповідач зазначив, що згідно з наданими документами не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача такі періоди трудової діяльності:

період роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, та Порядком № 637 (далі Інструкція № 58), а саме наявні виправлення в даті прийняття та даті наказу про прийняття, не засвідчені належним чином;

період роботи з 04.02.1994 по 28.05.2001, оскільки в сканованій копії трудової книжки позивача дата наказу про звільнення не придатна для сприйняття змісту. Даний період враховано з 1999 року відповідно до наявних даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу;

періоди роботи з 15.05.2002 по 15.10.2002 та з 21.10.2002 по 06.06.2003, оскільки інформація в індивідуальних відомостях заявника за даний період відсутня;

період навчання згідно з дипломом № 058744 від 25.02.1982, оскільки даний період перетинається з періодом роботи з 04.08.1981 по 16.09.1984. Позивачу запропоновано надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання (а.с.16-17).

23.11.2023 позивач вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.20).

За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням від 27.11.2023 № 31 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.16-17).

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначило, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано:

період роботи з 04.02.1994 по 28.05.2001, оскільки в п.15 трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 не читається рік наказу про звільнення з роботи;

період роботи з 15.05.2002 по 15.10.2002, з 21.10.2002 по 06.06.2003, оскільки інформація про вказані періоди роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня (а.с.22).

Оскільки право позивача на призначення пенсії за віком з дня, наступного за днем набуття такого права, залежить саме від первинного звернення за призначенням пенсії, позивач оскаржив у судовому порядку рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову у призначенні пенсії.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч. 4 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV законодавець визначив, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

За приписами ч.ч.1-3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (ч.1 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду (ч. 2 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

За приписами ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ), який є релевантним джерелом права у досліджуваних правовідносинах, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

У відповідності до ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що порядок ведення трудових книжок, а також правові аспекти підтвердження наявного трудового стажу у випадку відсутності трудової книжки визначаються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58), затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, та Порядком № 637.

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, судом встановлено, що позивачем 10.10.2023 була подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заява про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, яка у подальшому разом із доданими до неї документами за правилами екстериторіальності була передана на розгляд відповідачу (а.с.15-16). Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, посилаючись на ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV шляхом прийняття рішення від 17.10.2023 № 31, оскільки на його думку, не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994 (наявні виправлення в даті прийняття та даті наказу про прийняття, не засвідчені належним чином), з 04.02.1994 по 28.05.2001 (в сканованій копії трудової книжки позивача дата наказу про звільнення не придатна для сприйняття змісту), з 15.05.2002 по 15.10.2002 та з 21.10.2002 по 06.06.2003 (інформація в індивідуальних відомостях заявника за даний період відсутня). Також, за позицією відповідача, не підлягає зарахуванню до страхового стажу період її навчання згідно з дипломом № 058744 від 25.02.1982, оскільки даний період перетинається з періодом роботи з 04.08.1981 по 16.09.1984. Позивачу запропоновано надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання (а.с.16-17).

Також суд встановив, що 23.11.2023 позивач вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.20). За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Рішенням від 27.11.2023 № 31 пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.16-17). Підставою для відмови у призначенні пенсії слугували висновки щодо відсутності правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 04.02.1994 по 28.05.2001 (в п.15 трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 не читається рік наказу про звільнення з роботи) та періоду роботи з 15.05.2002 по 15.10.2002, з 21.10.2002 по 06.06.2003 (інформація про вказані періоди роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня) (а.с.22).

Оскільки право позивача на призначення пенсії за віком з дня, наступного за днем набуття такого права, на його думку, залежить саме від первинного звернення за призначенням пенсії, позивач оскаржив у судовому порядку виключно рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову у призначенні пенсії.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що у записі № 12 в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_2 , заповненої 07.08.1981, дійсно наявні виправлення в даті прийняття позивача на роботу та даті наказу про прийняття позивача на роботу. Поряд із цим, із досліджуваної трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 , заповненої 07.08.1981, вбачається, що у верхньому лівому кутку на сторінці 8, роботодавцем здійснений запис із відбитком печатки про засвідчення виправлення на «18.03.1992» як у записі щодо дати прийняття позивача на роботу, так і в записі наказу про прийняття позивача на роботу (а.с.12). Отже, період роботи позивача з 18.03.1992 по 03.02.1994 підлягав зарахуванню до його страхового стажу.

Щодо періоду роботи позивача з 04.02.1994 по 28.05.2001 суд зауважує, що записи про прийняття позивача з 04.02.1994 на роботу до ТОВ ПКП «Агросервіс» на посаду головного бухгалтера та про звільнення позивача 28.05.2001 з роботи за власним бажанням (записи №№ 14-15 трудової книжки серія НОМЕР_2 , заповненої 07.08.1981) є чіткими та зрозумілими. Натомість, твердження відповідача про те, що записи №№ 14-15 трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 не придатні до сприйняття їх змісту, не знаходить свого документального підтвердження (а.с.12).

Стосовно періоду навчання позивача в Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі з 01.09.1980 по 25.02.1982 суд зауважує, що у вказаний проміжок часу позивач дійсно навчалась у Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі на денній формі навчання. Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями диплому № НОМЕР_3 , виданого 25.02.1982 (а.с.15), та довідки Державного навчального закладу «Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей» від 03.11.2023 № 260 (а.с.19).

Разом з тим, як вбачається з трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 , позивач 04.08.1981 була працевлаштована в Запорізьке міське об`єднання «Промтовари» на посаду молодшого продавця магазину № 31 (запис № 1). 11.03.1982 позивача було переведено на посаду контролера-касира магазину № 31 (запис № 2).

Запис в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_2 про навчання в Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі, а також записи про працевлаштування позивача у період з 04.08.1981 по 11.03.1982 в Запорізькому міському об`єднанні «Промтовари» на посаду молодшого продавця магазину № 31 засвідчені підписом відповідальної особи (а.с.10).

Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком страхового стажу (а.с.23) період роботи позивача на посаді молодшого продавця магазину № 31 в Запорізькому міському об`єднанні «Промтовари» з 04.08.1981 по 11.03.1982 зарахований відповідачем до страхового стажу позивача. При цьому, цей період частково збігається з періодом навчання позивача в Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі з 04.08.1981 по 11.03.1982, який вона просить зарахувати до її страхового стажу.

Слід зазначити, що за приписами п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується серед іншого: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п. 2.18 Інструкції №58 для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

Згідно з пп. «в» п. 2.19 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.16. цієї Інструкції.

Із наведених вище положень законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається, що до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004. Зокрема, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Після 01.01.2004 до страхового стажу зараховується час навчання лише за умови добровільної сплати єдиного соціального внеску. Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Отже, суд доходить висновку про протиправність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду її навчання у Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі на денній формі навчання з 01.09.1980 (дата зарахування на денну форму навчання) по 03.08.1981 включно.

У свою чергу, період навчання позивача у вказаному учбовому закладі з 04.08.1981 по 25.02.1982, на переконання суду, не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки перетинається з періодом її роботи з 04.08.1981 по 11.03.1982 на посаді молодшого продавця магазину № 31 в Запорізькому міському об`єднанні «Промтовари» та, відповідно, є зарахованим відповідачем до загального трудового стажу позивача.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинен був зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001, а також період навчання позивача у Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі на денній формі навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 включно.

Натомість, підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду її навчання у Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі з 04.08.1981 по 25.02.1982 з наведених обставин відсутні.

У досліджуваному аспекті слід зауважити, що за приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 9 КАС України і, відповідно, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову у зарахуванні до загального стажу позивача періоду навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періодів роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 .

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову позивачу у зарахуванні до загального стажу позивача періоду навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періодів роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 25.02.1982 та періоди роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001, у зв`язку із чим призначити йому пенсію за віком з 09.08.2023, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки рішенню відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову позивачу у зарахуванні до загального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періодів роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 , з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періоди роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001.

У свою чергу, період навчання позивача у Запорізькому професійно-технічному училищі управління торгівлі з 04.08.1981 по 25.02.1982 не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача з викладених вище мотивів, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити їй пенсію за віком з 09.08.2023, суд виходить із такого.

Оскаржуване рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову у призначенні пенсії було обґрунтовано відсутністю у позивача необхідного страхового стажу.

Відтак, вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити їй пенсію за віком, починаючи з 09.08.2023, суд оцінює як передчасні, оскільки відповідачу слід перевірити сукупну достатність у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, з урахуванням попередніх висновків суду щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періодів роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001. Тому у цій частині позову також слід відмовити.

Поряд із цим, суд на підставі ч.2 ст. 9 КАС України вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та, відповідно, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.10.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до загального стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 25.02.1982 та періоди роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001, у зв`язку із чим призначити йому пенсію за віком з 09.08.2023, підлягають частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність рішення відповідача від 17.10.2023 № 31 про відмову позивачу у зарахуванні до загального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періодів роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001, згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 , а також вмотивовано наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.10.2023 про призначення йому пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією про сплату від 21.12.2023 № 7751-2889-8899-0699 (а.с.6) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 858,88 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (, 21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7) про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 17.10.2023 № 31 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періодів роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001, згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періоди роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.10.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду після зарахування до її загального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 03.08.1981 та періодів роботи з 18.03.1992 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.01.2001 по 28.05.2001.

У решті позовних вимог відмовити.

Судовий збір у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (, 21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 1 березня 2024 року.

Суддя О.В. Прудивус