Справа № 204/521/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2024 року м. Дніпросправа № 204/521/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Темченко Є.П.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Савко В.В.,

представника позивача: Лавренкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2024, (суддя суду першої інстанції Черкез Д.Л.), прийняте у відкритому судовому засіданні м. Дніпро, в адміністративній справі №204/521/24 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

УСТАНОВИВ:

19.01.2024 Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина РФ ОСОБА_2 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України. Вирішити питання щодо негайного виконання рішення суду про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Адміністративний позов обґрунтований тим, що посвідку на право тимчасового перебування на території України відповідача скасовано. Рішення про скасування посвідки було оскаржене відповідачем в судовому порядку, однак в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. У відношенні ОСОБА_2 було прийняте рішення про примусове повернення його до країни походження, однак рішення ним не виконане у встановлений строк. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд прийняти рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , відповідно до паспорту НОМЕР_1 , виданого «УВД г Рыбинська и Рыбинского района Ярославськой области» є громадянином Російської Федерації, уродженцем Ярославської області.

17 жовтня 2019 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 710, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 від 18 січня 2024 року (а.с. 28-29).

Відповідач був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , виданою 11.11.2021.

Рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 47490 від 15.09.2022 було скасовано посвідку ОСОБА_2 на тимчасове перебування в Україні, з вказаним рішенням відповідача ознайомлено 11.11.2022.

Не погодившись з рішенням про скасування посвідки відповідач оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 в адміністративній справі № 160/19394/22 , залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Втративши підстави для подальшого перебування на території України, громадянин РФ ОСОБА_5 ухилився від виїзду з України.

За фактом порушення строку перебування на території України, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина РФ ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005192 від 30.05.2023 року, в якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН 005183 від 30.05.2023 року, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина накладено адміністративне стягнення у розмірі 1 700,00 грн. Адміністративний штраф не сплачено, постанова не оскаржена.

Керуючись нормами статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 30 травня 2023 року відносно відповідача прийнято рішення № 21 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у строк до 28 червня 2023 року, яке відповідачем не виконане.

За фактом порушення строку перебування в Україні та невиконання рішення про примусове повернення № 21 від 30 травня 2023 року уповноваженою особою відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005905 від 17 січня 2024 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005896 від 17 січня 2024 року, відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

Також, складено протокол про адміністративне затримання № 000141 від 17 січня 2024 року з метою звернення до суду щодо вирішення питання про поміщення ОСОБА_3 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України.

Реалізуючи положення частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове видворення з України відповідача № 1 від 17 січня 2024 року.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДМС в Дніпропетровській області та повернення відповідача до країни походження чи третьої країни, суд першої інстанції дійшов висновку, що у розумінні приписів ч. 14 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідач ОСОБА_5 на теперішній час на законних підставах перебуває на території України, перебуває у шлюбі з громадянкою України та має постійне місце проживання, у встановленому законом порядку отримав посвідку на тимчасове проживання, рішення про скасування якої він на даний момент оскаржує в судовому порядку, та у справі № 160/19394/22 за його позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 15.09.2022 р. № 7490 ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2023 року було відкрито касаційне провадження, суд вважає позов передчасним, необґрунтованим та недоведеним належними, допустимими та переконливими доказами, та приходить до висновку про відсутність на теперішній час законних підстав для затримання ОСОБА_3 та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 3773-VI Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

За змістом частин п`ятої, шостої статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Частиною першою статті 30 Закону № 3773- VI визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визначено Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 13 травня 2020 року № 383/125) (далі - Інструкція), згідно з пунктом 3 Розділу І якої дія цієї Інструкції поширюється на посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону, органів СБУ та іноземців, які підлягають примусовому поверненню чи примусовому видворенню у випадках, передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Пунктом 4 Розділу І Інструкції передбачено, що іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

У пункті 7 Розділу І Інструкції визначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;

наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;

якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;

якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.

За приписами пунктів 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАСУ.

Так, згідно з частиною першою статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

З аналізу норм статей 26 та 30 Закону № 3773-VI видно, що процедурі видворення іноземця або особи без громадянства передує прийняття компетентним органом рішення про його примусове повернення, яке може бути оскаржено до суду.

При цьому компетентним органом в розумінні статті 26 Закону № 3773-VI є орган Державної міграційної служби України, орган Служби безпеки України, або орган охорони державного кордону.

Тобто, застосовуючи приписи частини першої статті 30 Закону № 3773-VI, варто зважати, що примусове видворення з України іноземця на підставі прийнятої постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Отже, зі змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/12159/18, від 28 лютого 2019 року у справі № 754/2198/17, від 09 серпня 2019 року у справі № 359/5823/16-а.

Так, встановлені обставини справи свідчать, що посвідка на тимчасове перебування відповідача на території України скасована рішенням ГУ ДМС від 15.09.2022, з рішенням про скасування посвідки відповідача ознайомлено 11.11.2022.

Відповідачем вживались дії по оскарженню рішення про скасування посвідки, однак рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 в адміністративній справі № 160/19394/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Суд зазначає, що рішення про відмову в задоволенні позовних вимог набрало законної сили 17.10.2023.

Отже, законні підстави для перебування відповідача на території України відпали.

Той факт, що Верховним Судом відкрите касаційне провадження у справі № 160/19394/22 не може вказувати на те, що відповідач законно перебуває а території України, адже ухвалою Верховного Суду не зупинено дії рішення суду, а відкриття касаційного провадження саме по собі не зупиняє дію рішення суду, яке набрало законної сили, а також не відновлює дію посвідки на тимчасове перебування відповідача в Україні.

Також, встановлені обставини справи свідчать, що за фактом порушення строку перебування на території України, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина РФ ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005192 від 30.05.2023 року, в якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН 005183 від 30.05.2023 року, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина накладено адміністративне стягнення у розмірі 1 700,00 грн. Адміністративний штраф не сплачено, постанова не оскаржена.

Керуючись нормами статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 30 травня 2023 року відносно відповідача прийнято рішення № 21 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у строк до 28 червня 2023 року, яке відповідачем не виконане.

За фактом порушення строку перебування в Україні та невиконання рішення про примусове повернення № 21 від 30 травня 2023 року уповноваженою особою відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005905 від 17 січня 2024 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005896 від 17 січня 2024 року, відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

Також, складено протокол про адміністративне затримання № 000141 від 17 січня 2024 року з метою звернення до суду щодо вирішення питання про поміщення ОСОБА_3 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України.

Реалізуючи положення частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове видворення з України відповідача № 1 від 17 січня 2024 року.

Отже, як видно з матеріалів справи відповідачем дотримано процедуру щодо забезпечення примусового видворення іноземця за межі України до країни походження, а саме: прийнято рішення про примусове повернення до країни походження, забезпечено відповідачу можливість самостійно виїхати за межі України.

Водночас, громадянин РФ ОСОБА_5 , перебуваючи в Україні без законних на те підстав, ухилився від виконання рішення про повернення до країни походження, за що до нього неодноразово застосовано адміністративні стягнення. Вказане на думку суду свідчить на користь того, що ОСОБА_5 і в подальшому ухилитиметься від виїзду з України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними є підстави для задоволення позовних вимог ГУ ДМС у Дніпропетровській області про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, громадянина РФ ОСОБА_2 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України.

Стосовно доводів відповідача про те, що рішення про примусове видворення ОСОБА_2 оскаржується в судовому порядку, відтак підстави для задоволення позову відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно рішення про примусове видворення відповідача за межі України було оскаржене в судовому порядку. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024 у справі № 204/800/24 забезпечено позов у справі, зупинено дію рішення про примусове видворення громадянина РФ ОСОБА_1 за межі України. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2024 у справі № 204/800/24 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення про примусове видворення. Наразі триває апеляційне оскарження рішення суду.

Суд зазначає, що питання про примусове видворення відповідача буде вирішуватись компетентним органом за наслідками судового оскарження рішення про примусове видворення ОСОБА_1 .

Натомість, в рамках розгляду цієї справи колегія суддів вирішує питання про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення в подальшому видворення за межі території України.

Суд зазначає, що зупинення дії рішення про примусове видворення в рамках забезпечення позову, не невілює визначених законом підстав для тимчасового поміщення особу до пункту перебування іноземців та осіб без громадянства з метою забезпечення можливості в подальшому реалізувати рішення про примусове видворення.

Отже, враховуючи той факт, що громадянин РФ ОСОБА_5 , перебуваючи в Україні без законних на те підстав, ухилився від виконання рішення про повернення до країни походження, за що до нього неодноразово застосовано адміністративні стягнення, а також з огляду на наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач і в подальшому ухилитиметься від виїзду за межі України, колегія суддів вважає, наявними підстави для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог Головного управління ДМС в Дніпропетровській області.

Керуючись ст. 289, 243, 310, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2024 в адміністративній справі № 204/521/24 скасувати та прийняти нову постанову.

Задовольнити позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Постанову суду про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустити до негайного виконання.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай