Справа № 380/18554/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

28 лютого 2024 рокусправа № 380/18554/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Савка В.П.,

за участю:

представник позивача Кінь А.В.,

представник відповідача Сахарчук А.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу від 22.06.2021 № Ф-15211-13-У видану ГУ ДПС у Волинській області про стягнення з ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з ЄСВ у розмірі 37788 грн 74 коп.;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Волинській області виключити з інтегрованої картки платника податків заборгованість з єдиного соціального внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 у розмірі визначеному податковою вимогою № Ф-15211-13-У від 22.06.2021 з одночасним формуванням про відсутність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Ухвалою від 14.08.2023 суддя відкрила загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 27.08.2023 суд задовольнив заяву представника відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Представник позивача подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначає, що вимогу від 22.06.2021 № Ф-15211-13-У позивачка отримала у Першому відділі державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 05.06.2023, тому про порушення своїх прав дізналась 05.06.2023.

Представник позивача у підготовчому засіданні просив поновити строк звернення до суду.

Представник відповідача у підготовчому засіданні заперечив щодо поновлення строку звернення до суду та просив залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Закон України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI), як зазначено в його преамбулі, є нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до абз. 4-6 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до абз. 8, 9 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Водночас Верховний Суд у постанові від 07.06.2022 у справі №400/2469/19 дійшов до висновку, що Закон №2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску. Платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого ст.122 КАС України, а не ст. 25 Закону №2464-VI.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна вимога № Ф-15211-13-У прийнята відповідачем 22.06.2021.

Положеннями статті 42.2 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно ст. 42.5 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 03.12.2003, дата запису: 16.10.2012, номер запису: 0021329 позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, місце знаходження фізичної особи підприємця АДРЕСА_1 . Вказане не змінилось і на теперішній час.

Запис в ЄДР про припинення підприємницької діяльності відсутній.

На зазначену адресу у липні 2020 року (згідно з штампом на поштовому конверті) відповідач направив вимогу з рекомендованим повідомленням про вручення.

Водночас, 17.08.2021 дане поштове відправлення було повернуто до ГУДПС з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з абз. 2 ст. 42.5 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, враховуючи вказані положення абз. 2 ст. 42.5 ПК України та з огляду на повернення поштового відправлення до ГУДПС з відміткою "за закінченням терміну зберігання" 17.08.2021, суд дійшов висновку, що вказана дата є датою вручення позивачці спірної вимоги.

Суд зазначає, що відмітками у паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 підтверджується, що остання змінювала своє місце реєстрації. Так, 06.10.2011 знято з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . В період з 09.04.2014 по 09.10.2014, та з 15.10.2014 позивач була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , а з 20.02.2023 АДРЕСА_4 .

Приписами пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно з пунктом 70.7. статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд звертає увагу, що до таких даних відноситься, зокрема, зміна місця податкової адреси (прописки).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачка не виконала обов`язку щодо своєчасного повідомлення про зміну даних.

Натомість податковий орган належним чином виконав обов`язок щодо сповіщення платника податків про прийняте рішення.

При цьому, не заслуговують на увагу посилання позивача щодо нездійснення підприємницької діяльності та безпідставного знаходження на податковому обліку за попереднім місцем реєстрації, оскільки якщо фізична особа платник податків змінює протягом року місце проживання, то вона повинна повідомити про зміну своєї податкової адреси територіальний орган ДПС за новим місцем проживання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковий орган не знав про зміну місця проживання ОСОБА_1 , оскільки остання не змінила відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місця знаходження ФОП.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що з даним позовом до суду позивачка звернулась в 08.08.2023, що свідчить про наявність факту значного пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Натомість позивач не навів будь-яких конкретних обґрунтувань неможливості звернення до суду із вказаним позовом у встановлені законом строки, які могли б свідчити про поважність пропуску позивачем такого строку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, заява №28090/95, п.45).

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, п. 33).

Згідно з пунктом 8 частини 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, та те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, жодних причин, які об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію прав позивача у встановлений строк, позивач не навів і таких суд не знайшов, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Керуючись ст. ст. 9, 44, 122, 123,183, 240, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений за квитанцією від 08.08.2023 № 0.0..1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У підготовчому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 04.03.2024.

Суддя Кедик М.В.