Справа № 200/774/24
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Справа№200/774/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У cічні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови йому листом від 11.01.2024 року №858-25924/Б-02/8-0500/24 у здійснені перерахунку пенсії із врахуванням сум заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, при розрахунку пенсії, тавідмови у внесенні в систему персоніфікованого обліку сум заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови йому листом від 11.01.2024 року №858-25924/Б-02/8-0500/24 у здійснені перерахунку пенсії із застосуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області внести в систему персоніфікованого обліку дані щодо суми заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.10.2014 року №244 та 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок його пенсії, із врахуванням сум заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, застосувавши вимоги ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та аб. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також виплатити заборгованість, яка утворилася, з моменту подачі заяви на призначення пенсії, тобто з 01.06.2021 року, з урахуванням виплачених сум пенсії за віком за вказаний період.

Позов обґрунтовував тим, що у листопаді 2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.05.2023 року у справі № 200/893/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області йому з 01.06.2021 року призначено пенсію на пільгових умовах (незалежно від віку) згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу згідно з ч. 3 ст. 114 цього Закону період роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Проте, при розрахунку розміру пенсії відповідачем в порушення вимог законодавства:

- не врахована отримана ним заробітна плата за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, яка зазначена у довідках від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, які він подавав разом із заявою про призначення пенсії ще 01.06.2021 року. Це підтверджується довідкою по заробітній платі, що врахована при призначені пенсії, та індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, що не містить інформації про заробітну плату за зазначений період;

- не застосовані положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на застосування яких він мав право.

Це призвело до призначення йому пенсії в меншому розмірі.

У зв`язку з цим, з метою досудового врегулювання спору, він через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до відповідача із заявою від 24.12.2023 року № ВЕБ-05001-ФС-23-297997, в якій просив, зокрема провести перерахунок пенсії з урахуванням наведеного та внести в систему персоніфікованого обліку данні щодо сум заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, що не враховані при розрахунку пенсії, згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном.

Проте листом від 11.01.2024 року №858-25924/Б-02/8-0500/24 в задоволенні заяви було відмовлено.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що подана позивачем 24.12.2023 року заява про перерахунок пенсії була складена у довільній формі, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян» з наданням обґрунтованої відповіді від 11.01.2024 року № 858-25924/Б-02/8-0500/24.

Щодо обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням довідок про заробітну плату від 28.10.2014 року № 244 та 245, то оскільки вони видані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, тому у Головного управління відсутні підстави для їх врахування при обчисленні пенсії.

Щодо позовних вимог про покладення на Головне управління зобов`язання внести в систему персоніфікованого обліку дані про суми заробітної плати на підставі таких довідок, то персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача вбачається, що за період роботи з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні. З огляду на наведене, при обчисленні заробітної плати позивача зазначений період врахований нулями.

Законодавством не передбачено, що органи Пенсійного фонду України мають право вносити відомості до Реєстру застрахованих осіб на підставі довідок про заробітну плату, наданих особою при зверненні із заявою про призначення/перерахунок пенсії. Вважав, що задоволення позову в цій частині призведе до покладення на Головне управління зобов`язання, яке виходить за межі його повноважень.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка йому призначена у листопаді 2023 року з 01.06.2021 року на виконання судового рішення, яким захищені його порушені пенсійні права.

Так, рішенням Донецького оружного адміністративного суду від 08.05.2023 року у справі № 200/893/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2023 року та набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнані протиправними та скасовані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.07.2022 року № 59 та від 21.09.2022 року № 59 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 01.06.2021 року (дати звернення позивача із заявою про призначення пенсії) пенсію на пільгових умовах (незалежно від віку) згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно з ч. 3 ст. 114 зазначеного Закону період роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні на посадах «командир взводу» та «помічник командира загону»;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (зокрема, відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача врахувати суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками № 244 та № 245 від 28.10.2014 року, що видані Оперативним гірничорятувальним загоном, у зв`язку з тим, що вони відповідачем ще не приймалося рішення про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах незалежно від віку та не здійснювався розрахунок її розміру, а тому такі позовні вимоги є передчасними);

- здійснено розподіл судових витрат.

На виконання вказаного рішення суду у листопаді 2023 року відповідачем зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні на посадах «командир взводу» та «помічник командира загону». Після такого зарахування страховий стаж позивача становив 55 років 06 місяців 09 днів, в тому числі підземні роботи за Списком №1 25 років 01 місяців 18 днів. З 01.06.2021 року позивачу призначена пенсія на пільгових умовах (незалежно від віку) згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказані обставини також підтверджуються матеріалами пенсійної справи позивача (зокрема рішенням від 23.11.2023 року № 59, розрахунком стажу позивача).

При призначенні пенсії та обчисленні її розміру відповідачем:

- не врахована отримана позивачем заробітна плата за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, яка зазначена у довідках від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, які він подавав разом із заявою про призначення пенсії 01.06.2021 року;

- не застосовані положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на застосування яких він мав право.

У зв`язку з цим позивач, вважаючи, що такі дії відповідача призвели до призначення йому пенсії в меншому розмірі, з метою досудового врегулювання спору через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до відповідача із заявою від 24.12.2023 року № ВЕБ-05001-ФС-23-297997 (зареєстрована за вхідним № 25924/Б-0500-23), в якій просив:

- внести в систему персоніфікованого обліку (щодо нього) дані щодо сум заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, які невраховані при розрахунку пенсії, згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном;

- перерахувати пенсію з урахуванням сум заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року починаючи з 01.06.2021 року - дня подачі заяви про призначення пенсії;

- виплатити заборгованість по пенсійним виплатам, яка виникла у зв`язку з неврахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, у розрахунку пенсії від 23.11.2023 року, з 01.06.2021 року - дня подачі заяви про призначення пенсії, з коштів Пенсійного фонду України;

- перерахувати пенсію з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.06.2021 року - дня подачі заяви про призначення пенсії, а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія;

- виплатити заборгованість по пенсійним виплатам, яка виникла у зв`язку з неврахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при розрахунку пенсії з 01.06.2021 року - дня подачі заяви про призначення пенсії.

До вказаної заяви позивач додав, зокрема, копії довідок від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном (які подавав також раніше із заявою про призначення пенсії).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.01.2024 року №858-25924/Б-02/8-0500/24 в задоволенні заяви відмовлено з посиланням на те, що пенсію позивачу призначено відповідно до діючого законодавства.

Відмова мотивована тим, що:

- рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.05.2023 року в справі № 200/893/23 не було зобов`язано призначати позивачу пенсію з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тому розмір пенсії визначено на підставі ст. 27 та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- відомості про нараховану заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» відсутні, тому при розрахунку середньомісячної заробітної плати враховані нулями. Долучені до заяви про призначення пенсії від 01.06.2021 року довідки від 28.10.2014 року № 244 та № 245 про заробітну плату за цей період не можуть бути враховані при розрахунку середньомісячної заробітної плати, так як видані підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україною території (м. Донецьк), тому є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв`язку з цим підстави для внесення даних про заробітну плату на підставі цих довідок про заробітну плату відсутні.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 вказаного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість особи повний робочий день, така зайнятість на підземних і відкритих гірничих роботах, що передбачені відповідним списком, що затверджений Кабінетом Міністрів України, наявність відповідного стажу роботи на цих роботах (пільгового, страхового).

Щодо спірних довідок про заробітну плату, яка враховується для обчислення пенсії

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч. 1 ст. 5 цього Закону). До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону (п. 16 розд. XV «Прикінцеві положення» зазначеного Закону).

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (ч. 2 ст. 5 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії визначені ст. 45 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічні положення містяться в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846.

Розділ ІІ вказаного Порядку містить перелік документів, необхідних, зокрема для призначення, перерахунку пенсії, одним з яких є довідка про заробітну плату.

Пунктом 2.10 зазначеного Порядку визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Статтею 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон України від 05.11.1991 року № 1788-XII) визначено, що пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка визначає загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 розд. IV Порядку).

Згідно з пп. 3 п. 2.1 розд. II цього Порядку (який визначає документи, що додаються до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562).

Додатками 3 та 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562, є індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - форма ОК-5.

Відповідно до п.п. 1 та 2 розд. ІІ цього Положення Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", "Про захист персональних даних", "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

Джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені ст. 18 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 18 зазначеного Закону джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та Пенсійного фонду, зокрема, від: платників єдиного внеску; застрахованих осіб; підприємств, установ, організацій та військових частин; інших джерел, передбачених законодавством.

Отже, Реєстр застрахованих осіб формується на підставі відомостей, зокрема, про заробітну плату, яку отримала особа під час роботи. Такі відомості можуть міститися в довідках про заробітну плату.

У постанові від 12.04.2021 року у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: « посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні».

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26.10.2022 року у справі №808/1735/18.

Як вбачається з матеріалів справи, подані позивачем до органу Пенсійного фонду України довідки від 28.10.2014 року №244 та 245 про заробітну плату, яка враховується для обчислення пенсії, включають в тому числі отриману позивачем заробітну плату за період роботи з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року (що відображений в його трудовій книжці), містять назви первинних документів, на підставі яких її видано (зазначено, що їх видано на підставі особистих рахунків), їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідок первинним документам (а саме: 83048, м. Донецьк, м. Ніколенко, 7). Довідки підписані відповідними посадовими особами та завірені печаткою підприємства, що їх видало. Крім того, у довідках зазначено про те, що на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок).

Отже, довідки відповідають вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Разом з тим, органом Пенсійного фонду України не враховані подані позивачем довідки про заробітну плату через те, що вони видані підприємством, що розташовано на тимчасово непідконтрольній українській владі території, а тому, на думку відповідача, такі документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Суд вважає такі посилання відповідача неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Отже, орган Пенсійного фонду України зобов`язаний приймати та аналізувати такі документи.

Неможливість проведення перевірки таких документів (довідок) та первинних документів, на підставі яких вони видані, не може бути підставою для порушення пенсійних прав осіб.

З огляду на наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовився враховувати подані позивачем довідки про заробітну плату за період роботи, що відображений в його трудовій книжці.

Така помилка не була виправлена і за заявою позивача про проведення перерахунку пенсії з часу її призначення з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, що зазначені у таких довідках.

Орган Пенсійного фонду України порушив наведені положення законодавства та пенсійні праві позивача.

З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування поданих позивачем довідок про заробітну плату при призначенні позивачу пенсії, визнання протиправними дій щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивача із урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, що зазначена у цих довідках, і зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести перерахунок пенсії позивача із урахуванням заробітної плати за цей період, що зазначений у таких довідках, з 01.06.2021 року (дати призначення пенсії), та виплатити йому у зв`язку з цим її недоотриману частину (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо позовних вимог, що стосуються внесення щодо позивача в систему персоніфікованого обліку таких даних як заробітна плата за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 21 цього Закону персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 21 зазначеного Закону на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості, зокрема, як ту частину персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат:

Згідно з ч. 5 ст. 21 цього Закону персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до з ч. 4 ст. 21 цього Закону персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що застрахована особа має право звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року № 794.

Відповідно до п.п. 5, 7 зазначеного Положення персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Уповноважений орган, зокрема:

створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб;

забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат.

Згідно з п. 9 цього Положення роботодавці мають право доповнювати та уточнювати подані до уповноваженого органу відомості про фізичну особу відповідно до законодавства.

Пунктом 13 цього Положення визначено, що для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в установленому порядку від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; Державної податкової адміністрації; роботодавців; фізичних осіб; державних органів реєстрації актів цивільного стану про громадян, які померли; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ та організацій.

Згідно з п. 14 цього Положення відомості про фізичних осіб збираються і зберігаються у документальній та електронній формі уповноваженим органом у встановленому порядку протягом життя фізичної особи та зберігаються також впродовж 75 років після її смерті.

Згідно з п. 16 цього Положення на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Персональна облікова картка фізичної особи повинна мати відповідну структуру та містити, зокрема частину, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи, яка включає: ідентифікаційний номер роботодавця; рік, за який внесено відомості; тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи; сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно); розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць; відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 11 зазначеного Положення визначено, що фізична особа має право, зокрема: ознайомлюватися з відомостями про неї, внесеними до системи персоніфікованого обліку; у разі незгоди з відомостями, внесеними до системи персоніфікованого обліку, звертатися до уповноваженого органу із заявою про їх виправлення.

Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року № 794, є чинним та підлягає застосуванню відповідачем.

Отже, територіальний орган Пенсійного фонду України, на якого покладені обов`язки здійснення персоніфікованого обліку, зобов`язаний для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовувати відомості, що надходять, зокрема, від роботодавців та фізичних осіб.

В даній справі це відомості про заробітну плату, які містяться у спірних довідках, що видані роботодавцем позивача.

Невнесення з боку відповідача до персональної облікової картки позивача в системі персоніфікованого обліку таких даних щодо позивача як заробітна плата за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року відбулося через неврахування ним спірних довідок про заробітну плату, які містять інформацію про отриману позивачем заробітну плату за зазначений період, адже такі дії є взаємопов`язаними. І щодо таких дій (неврахування спірних довідок) суд дійшов висновку про їх неправомірність.

Звернення позивача до відповідача не призвело до виправлення такої ситуації, на що позивач мав право (п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 11 Положення).

Крім того, з позову та відзиву на позовну заяву вбачається, що між сторонами існує спір в цій частині, адже відповідач вважав, що такі дії виходять за межі його повноважень. Проте такі посилання не ґрунтуються на положеннях наведеного законодавства.

З огляду на наведене позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом, який обраний судом з урахуванням обставин справи та наведених вимог законодавства (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо застосування положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічні положення в аналогічних редакціях містяться в ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Так, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

З матеріалів справи (в тому числі з трудової книжки позивача, відповідних довідок, пенсійної справи, розрахунком стажу позивача, рішення про призначення пенсії), з урахуванням обставин, що встановлені щодо позивача рішеннями судів у справі № 200/893/23, що набрали законної сили, вбачається, що позивач належав до працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України. При цьому позивач пропрацював на таких підземних роботах з повним робочим днем понад 15 років.

Отже, на позивача поширювалися положення Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з огляду на що орган Пенсійного фонду України зобов`язаний був при розрахунку пенсії позивача застосувати положення абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Незастосування таких положень призвело до заниження розміру пенсії позивача, що порушило його пенсійні права.

З огляду на наведене порушені права позивача в цій частині підлягають захисту та відновленню іншим шляхом - шляхом визнання протиправною бездіяльності органу Пенсійного фонду України щодо незастосування до пенсії позивача положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та зобов`язання відповідача провести перерахунок його пенсії з часу її призначення із застосуванням наведених положень Законів, та виплатити йому у зв`язку з цим її недоотриману частину (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 1211,20 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування довідок від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, при призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, що зазначена у довідках від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, з 01.06.2021 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні до його персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку сум заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, що зазначені у довідках від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незастосування до пенсії ОСОБА_1 положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, що зазначена у довідках від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, та із застосуванням положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з часу призначення пенсії, тобто з 01.06.2021 року, та виплатити йому у зв`язку з цим її недоотриману частину.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області внести до персональної облікової картки ОСОБА_1 в системі персоніфікованого обліку дані щодо сум заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року, що зазначені у довідках від 28.10.2014 року № 244 та № 245, що видані Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 04 березня 2024 року.

Суддя Т.В. Логойда