Справа № 140/2234/24
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

04 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2234/24

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Костюкевич С.Ф., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках №l 78 від 12.08.2008, та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки; зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2-ї групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990рр. №178 від 12.08.2008р., та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, починаючи з 01.12.2022 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у даній справі слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Як слідує з позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС 1 категорії та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка розрахована згідно довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 178 та 42 від 12.08.2008. З 01.12.2022 набули чинності підпункти 6 та 8 пункту 1 змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 і від 26.09.2012 №886» (далі - Постанова №1307) до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 №1210.

Вказав, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі №140/21911/23 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC І категорії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990 рр. № 178 від 12.08.2008, та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 в редакції станом на 01.12.2022 згідно із змінами внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC І категорії, інваліду 2-ї групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 рр. № 178 від 12.08.2008, та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, починаючи з 01.12.2022 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Однак відповідач виконуючи рішення суду, залишив незмінним розмір пенсії позивача та обчислив з 01.12.2022 її у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону №196-ХІІ у Порядку визначеному Постановою КМУ №1210 від 23.11.2011 із внесеними змінами пост. №1307 від 09.12.2021 виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня 2021. Тобто, відповідач ГУ ПФУ у Волинській області не забезпечив здійснення перерахунку розміру його пенсії на найвигідніших умовах виходячи із заробітку в серпні, з посиланням на те, що при перерахунку згідно довідки №178 від 12.08.2008, розмір пенсії по інвалідності становить 11 356,50грн. внаслідок застосування індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,2200 обчисленого із заробітку 0,00444 (який відсутній у довідці №178 від 12.08.2008). Вважає, що такі дії є порушенням його майнових та соціальних прав, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Проаналізувавши зміст рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі №140/21911/23, слід дійти висновку про те, що спір виник між тими самими сторонами: ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області; про той самий предмет: про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках №l 78 від 12.08.2008, та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки; зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності у розмірі фактичних збитків ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2-ї групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках обчисленого на підставі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990рр. №178 від 12.08.2008р., та з врахуванням положень пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, в редакції станом на 01.12.2022 згідно змін внесених Постановою КМУ №1307 від 09.12.2021 стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески за 2014-й, 2015-й та 2016 роки, починаючи з 01.12.2022 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум; з тих самих підстав: у зв`язку з набуттям чинності пп. 6 та 8 п. 1 змін внесених постановою КМУ від 09.12.2021 №1307 «Про внесення змін до постанов КМУ від 23.11.2011 №1210 і від 26.09.2012 №886» до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 №1210, - вирішений.

Суд зазначає, що на момент звернення позивача з аналогічним позовом законодавче регулювання спірних правовідносин не змінилось, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили.

З наведеного слідує, що звернення до суду із цим позовом обумовлене невиконанням або неналежним виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі №140/21911/23, що набрало законної сили.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження. За приписами частини першої статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а).

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач фактично оскаржує дії відповідача під час виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі №140/21911/23. Тобто, позивач обрав спосіб захисту порушеного права шляхом подання позову про визнання протиправними дій, які фактично вчинені при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі №140/21911/23.

Проте, суд звертає увагу, що спір між сторонами вже вирішений судом у межах справи №140/21911/23, спірні правовідносини перейшли до стадії виконання судового рішення. Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту спрямований на виконання рішення суду у справі №140/21911/23.

У постанові від 28 вересня 2021 року у справі №440/2130/21 Верховний Суд зробив висновок, що за фактичної тотожності позовних вимог зміна підстави позову через незгоду з рішенням, дією чи бездіяльністю, вчиненою суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у попередній справі, процесуальні механізми реалізації якої описані судом вище (мається на увазі стаття 383 КАС України, Закон України Про виконавче провадження), не можна вважати іншими позовними вимогами.

На думку суду, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Відповідно, якщо позивач вважає, що бездіяльністю чи діями відповідача на виконання вищевказаного судового рішення у справі №140/21911/23 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то ОСОБА_1 повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення суду), а не подавати новий адміністративний позов.

Пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З урахуванням наведеного, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили, рішення суду, а саме рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі №140/21911/23, та звертаючись до суду з цим позовом, позивач фактично оскаржує дії відповідача вчинені на виконання вказаного рішення суду, тому на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Згідно із частиною п`ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 170, статтями 248, 256, 294 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя С.Ф. Костюкевич