Справа № 140/9793/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/9793/23 пров. № А/857/23042/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 140/9793/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДІМСЕРВІС" до Волинської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя в 1-й інстанції Денисюк Р.С.,

час ухвалення рішення 31.10.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс (далі ТзОВ Автодімсервіс, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2023 № UA 205140/2023/000138/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару (40 товарних позиції автомобільних запчастин торгівельної марки ABS) декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) ІМ 40ДЕ №23UA11U0 від 27.03.2023, в якій загальна митна вартість товару за основним методом становить 5560142,45 грн. При розрахунку митної вартості до фактурної вартості добавлено вартість транспортування товару в сумі 20000,00 грн. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару №2, №3, №5, №7, №20 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2023 №UA205140/2023/000138/2, визначивши митну вартість за резервним методом. Заявлену митну вартість решти 35 товарних позицій відповідач визнав і не коригував. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Відсутність у поданих документах усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та наявність в цих документах розбіжностей є надуманою відповідачем обставиною, яка не могла бути підставою для витребування додаткових документів.

Так, вказуючи в повідомленні декларанту на відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним ним методом, відповідач при цьому не конкретизував, яких саме даних йому недостатньо для визначення митної вартості в означений спосіб.

Також, відповідач посилався на те, що числове значення вартості товару, зазначене в копії декларації країни відправлення від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 - 323071, від 23.03.2023 №23PL301010E0375627 - 34220, від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2, не відповідає зазначеній фактурній вартості в гр. 22 МД - 140943,29 євро. Проте, за загальним правилом, визначеним ч.2 ст.53 МК України, декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а може підтверджувати таку вартість лише в випадках, визначених її ч. 3, а саме якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому посилання на виявлені в деклараціях країни відправлення та МД розбіжності як на підставу витребування додаткових документів не відповідає вимогам закону.

Крім цього, зазначаючи в повідомленні від 27.03.2023 про відсутність на момент митного оформлення платіжного документа про оплату товару, відповідач не взяв до уваги умови контракту №102/2012, згідно з якими покупець оплачує 100 % від вартості виставленого рахунку-фактури (п.4.1.). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах (п.4.2). З огляду на вказані в рахунках-фактурах (інвойсах) від 08.03.2023 №HUSI23000963 та №HUSI23000964 і від 6.03.2023 р. HUSI23000934 умови щодо строку оплати - "60 days net" (відстрочка платежу) стає зрозумілим, що на момент митного оформлення спірного товару строк його оплати не завершився і платіжного документа про оплату просто не існувало.

Також надуманим є і посилання відповідача на відсутність на момент митного оформлення документа про продовження строку дії договору на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021, адже враховуючи зміст його п.8.11 та наявність в поданому для митного оформлення пакеті документів заявки на перевезення вантажу №20/03/23 від 20.03.2023 стає зрозумілим про автоматичне продовження в 2023 році правовідносин між ТзОВ Автодімсервіс і перевізником - ПП "ТРАНС - ЕКСПРЕС".

Позивач вважає, що рішення прийняте всупереч положенням статей 49, 57 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53, частини шостої статті 54, статей 55, 64 МК України. Зокрема, митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, а самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення. Відповідач керувався виключно інформацію з бази даних митного органу, а не документами, поданими до митного оформлення, та вибірково, без будь-якого обґрунтування, скоригував митну вартість частини товарів, хоч увесь товар супроводжувався одними і тими ж документами.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 140/9793/23 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №23UA11U0 від 27.03.2023, відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику (за кодами 105-2, 106-2, 202-1, 911-1) та митним органом було проведено частковий митний огляд та цифрову відеозйомку. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

- числове значення, зазначене в копії декларації країни відправлення від 23.03.2023 №23PL301010E0375362 323071, від 23.03.2023 №23PL301010E0375627 34220, від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2 не відповідає зазначеній фактурній вартості в гр. 22 МД 140943,29 євро;

- відповідно до п.8.11 договору (контракту) на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 даний договір діє до 31.12.2021, документ щодо проводження строку чинності договору не поданий до митного оформлення;

- відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунка-фактури, однак платіжний документ відсутній.

Встановлені розбіжності є достатньою підставою для виникнення сумнівів у достовірності наданих документів та правильності визначенні декларантом заявленої митної вартості товару за першим методом. Адже як рахунок-фактура, так і експортна декларація в розумінні положень ст. 53 МК України є документами, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості ввезеного товару. Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, рахунок-фактура є обов`язковим документом, який подається для підтвердження митної вартості товару, а експортна декларація була самостійно подана декларантом для підтвердження митної вартості товару.

На пропозицію надати додаткові документи декларант надав видаткові накладні за 2023р; картки рахунків за 2022-2023 рр.; рахунок-фактуру від 08.03.2023 № HUSI23000963; банківський платіжний документ від 26.01.2023 №24 та рахунок-фактуру від 26.01.2023; рішення Волинського ОАС від 16.12.2022 №140/6893/22; заяву №1 від 28.03.2023, які не стосуються оцінюваного товару, а вказаний в додатковій угоді про перевезення № 1 від 02.01.2023 розрахунковий рахунок перевізника суперечить банківським реквізитам постачальника, зазначеним в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.03.2023 №СФ-0000250. Рішення Волинського ОАС від 16.12.2022 №140/6893/22 винесене щодо іншої партії товару, а тому не може братися до уваги, оскільки прийняте на основі інших фактів та обставин.

Відповідач зазначив, що частина друга статті 58 МК України не дозволяє застосовувати метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Використовуючи передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право, митну вартість імпортованого товару за ціною договору не визнано, оскільки надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових його митної вартості (відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті). Тому за результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Кодексу та митну вартість імпортованих товарів за окремими товарними позиціями визначено на основі раніше визнаних вартостей.

З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення відповідає вимогам митного законодавства, є законним та обґрунтованим.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 140/9793/23 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені митним органом у повідомленні та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, позивач для підтвердження заявленої ним митної вартості товару надав повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 01.02.2013 між ТзОВ Автодімсервіс" (покупець) та компанією ABS All Brake Systems bv (продавець) було укладено контракт №102/2012 (т. 1 а.с. 17-21, т. 2 а.с. 195-203 з перекладом), згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною та в кількості, погоджених сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього узгоджену сторонами ціну. Поставки здійснюються з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах FCA (Інкотермс-2010). За погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2010. Покупець оплачує 100% вартості у виставленому рахунку-фактурі.

Додатковими угодами від 27.01.2014 №1, від 01.04.2016 №2, від 01.06.2016 №3, від 20.01.2017 №4, від 20.06.2017 №5, від 11.09.2017 №6, від 10.01.2019 № 8, від 18.12.2017 №7, від 06.11.2020 №9, від 28.05.2021 №10 (т. 1 а.с. 22-32, т. 2 а.с. 204-223 з перекладом) до вказаного договору вносились зміни. Зокрема, відповідно до додаткової угоди від 06.11.2020 №9 до контракту від 01.02.2013 №102/2012 сторони погодили, що поставки товару здійснюються з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах DAP-Хелм (Польща) згідно правил Інкотермс-2020. За погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2020.

27.03.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (40 товарних позиції автозапчастин), декларант позивача подав МД №23UA11U0 (т. 1 а.с.36-59). Митну вартість імпортованого товару визначено на рівні 5560142,45 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 20000,00 грн). До митної декларації додано: контракт №102/2012 від 01.02.2013; додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18.12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021; сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 09.01.2019, сертифікат відповідності від 12.05.2021; рахунки-фактура (інвойси) HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; пакувальні листи HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; автотранспортні накладні (CMR) 415393 та 782466 від 23.03.2023; декларації про походження товару HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; прайс-лист виробника товару від 06.03.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.94 від 27.03.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0000250 від 27.03.2023; договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021; заявка на перевезення вантажу №20/03/23 від 20.03.2023; договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012, копії митних декларацій країни відправлення від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6, від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 та №23PL301010E0375627.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; рахунок-фактуру від 08.03.2023 №HUSI23000963 в повному обсязі; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

На електронне повідомлення митниці позивач заявою від 28.03.2023 №1 (т.1 а.с. 180) надав документи: Інвойси № HUSI23000934, № HUSI23000963, № HUSI23000964 та прайс лист до них; Swift та інвойс, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальні листи до інвойсів; експортні декларації країни відправлення: №23HU8110002AF0FAD6 (Угорщина), №23PL301010E0375362 (Польща), №23PL301010E0375627 (Польща); видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсі №HUSI23000872; додаткову угоду №1 до договору №1/16082021 на перевезення вантажу; CMR; рішення Волинського окружного адміністративного суду.

З приводу розбіжності в числових значеннях ціни товару, вказаних в декларації країни відправлення та інвойсі, ми вказували на відповідну графу в інвойсах від 08.03.2023 №HUSI23000963 та № HUSI23000964 "Currency code own:" ("код валюти власний:") HUF, звідки стає зрозумілим, що в декларації країни відправлення від 09.03.2023р. № 23HU8110002AFOFAD6 вартість товару визначена в валюті Угорщини - форинтах. Для інвойсу від 06.03.2023 № HUSI23000963 декларації від 23.03.2023р. №23PL301010E0375362 та №23PL301010E0375627 відкривалися в Польщі, тому вартість товару визначена у валюті країни відправлення - злотий. При цьому, декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому посилання на виявлені у ньому та в інвойсах розбіжності не відповідає вимогам закону.

Договір на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 згідно п.8.11 договору був автоматично продовжений до 31.12.2022. Після цього була підписана додаткова угода №1 до договору №1/16082021 на перевезення вантажу від 02.01.2023, яка була надана відповідачу.

Стосовно строку оплати зазначили, що згідно з умовами контракту №102/2012 покупець оплачує 100 % від вартості виставленого рахунку-фактури (п.4.1.). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах (п.4.2). Таким чином, зазначення в інвойсах від 06.03.2023 №HUS123000934 та від 08.03.2023 HUSI23000963 та HUSI23000964 умови щодо строку оплати - 60 days net (відстрочка платежу) повністю відповідає умовам вказаного контракту.

Також звертали увагу відповідача на те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 в справі №140/6893/22, яке набрало законної сили 07.03.2023, було визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 16.09.2022 №UA205140/2022/000167/2, яке має вплив на ситуацію з митним оформленням нинішньої партії товару, оскільки прийнято в справі з аналогічними правовідносинами, які виникли щодо митного оформлення товарів торгівельної марки ABS, при Імпорті яких Волинська митниця протиправно витребувала додаткові документи, і прийняла рішення про коригування митної вартості товарів.

Також 28.03.2023 подали заяву № 1 у якій зазначали, що надали вичерпний перелік документів, підтверджуючих митну вартість товару та просили прийняти рішення ро визнання митної вартості товару запасні частини до легкових автомобілів, під брендом ABS (т. 4 а.с. 32 зворот).

28.03.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000138/2 (т. 1 а.с.152-154).

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зокрема:

- числове значення, зазначене в копії декларації країни відправлення від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 - 323071, від 23.03.2023 №23PL301010E0375627 - 34220, від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2 не відповідає зазначеній фактурній вартості в гр. 22 МД - 140943,29 євро;

- відповідно до п.8.11 договору (контракту) на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 даний договір діє до 31.12.2021; документ щодо проводження строку чинності договору не поданий до митного оформлення;

відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунка-фактури, однак платіжний документ відсутній.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби, а саме: товари 2, 3 на рівні 4,23 дол.США/кг за МД №UA100120 /2023/611416 від 1927.02.2023; товар 5 на рівні 6,16 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/610047 від 05.01.2023; товар 7 на рівні 7,02 дол.США/кг за МД № UA100120/2023/610717 від 02.02.2023; товар 20 на рівні 4,23 дол.США/кг за МД № UA100120/2023/610717 від 02.02.2023. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA32U5 від 28.03.2023 (т. 1 а.с. 155-179).

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням Волинської митниці про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Із наведених положень колегія суддів враховує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

При цьому приписи митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант позивача подав разом із митною декларацією документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару згідно з частиною другою статті 53 МК України: контракт №102/2012 від 01.02.2013; додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18.12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021; сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 09.01.2019, сертифікат відповідності від 12.05.2021; рахунки-фактура (інвойси) HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; пакувальні листи HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; автотранспортні накладні (CMR) 415393 та 782466 від 23.03.2023; декларації про походження товару HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; прайс-лист виробника товару від 06.03.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.94 від 27.03.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0000250 від 27.03.2023; договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021; заявка на перевезення вантажу №20/03/23 від 20.03.2023; договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012, копії митних декларацій країни відправлення від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6, від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 та №23PL301010E0375627.

Додатково надано інвойси № HUSI23000934, № HUSI23000963, № HUSI23000964 та прайс лист до них; Swift та інвойс, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальні листи до інвойсів; експортні декларації країни відправлення: №23HU8110002AF0FAD6 (Угорщина), №23PL301010E0375362 (Польща), №23PL301010E0375627 (Польща); видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсі №HUSI23000872; додаткову угоду №1 до договору №1/16082021 на перевезення вантажу; CMR; рішення Волинського окружного адміністративного суду (т. 1 а.с. 180-233).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так контрактом від 01.02.2013 №102/2012 та додатками до нього визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до рахунків-фактур (інвойсів) HUSI23000934 від 06.03.2023, загальна вартість товару становить 75072,14 євро (т. 3 а.с. 42-64 з перекладом); HUSI23000963 від 08.03.2023, загальна вартість товару становить 64886,14 євро (т. 2 а.с. 2-97 з перекладом); HUSI23000964 від 08.03.2023, загальна вартість товару становить 985,01 євро (т. 3 а.с. 1-6 з перекладом). Цими документами визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну.

Ціна товару в рахунках-фактурах (інвойсах) HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 від 08.03.2023, HUSI23000964 від 08.03.2023 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA11U0 від 27.03.2023 (графа 22) (т. 1 а.с. 36-59).

При цьому, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (20000,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією договором на перевезення вантажу від 16.08.2021 №1/16082021; заявкою на перевезення вантажу від 20.03.2023 №20/03/23; рахунком-фактурою від 27.03.2023 №СФ-0000250 до договору на перевезення; довідкою про транспортні витрати від 27.03.2023 №94, згідно з якими вартість транспортних послуг за маршрутом Хелм (Польща) - митний пост Дорогуськ становить 20000,00 грн (т. 1 а.с. 123-128).

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення , в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 140/9793/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 04.03.2024