Справа № 400/12299/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/12299/23

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,

повний текст судового рішення

складено 17.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислугу років до її календарної вислуги років та стажу служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди 28.12.2001 23.02.2004, 23.02.2004-03.09.2005, 03.09.2005-26.06.2006, 01.11.2007-11.08.2014 у загальній кількості 03 роки, 04 місяця 12 днів в пільговому обчисленні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в теперішній час проходить службу в Головному управління Національної поліції в Миколаївській області. В липні 2023 року представник позивача звернувся до відповідача з приводу зарахування у календарну вислугу років пільгову вислугу років. 19.07.2023 відповідач відмовив у задоволенні зазначеної заяви, пославшись на те, що законодавством зазначене не передбачено. Позивач вважає зазначену відмову протиправною, оскільки відповідно до п.п. «в» п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії, зараховується на пільгових умовах: один місяця служби в підрозділах патрульно-постової служби міліції та ізолятору тимчасового тримання за сорок днів, а також місяць служби в підрозділах карного розшуку за 1,5 місяця у пільговому обрахунку, за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначається керівниками відповідних міністерств і відомств. В той же час, Кабінетом Міністрів України не визначено іншого порядку обчислення вислуги років в органах внутрішніх справ, в тому числі і під час проходження служби, окрім того порядку, що передбачений Порядком №393. Отже, норми порядку №393, необхідно застосовувати не лише при обчисленні вислуги років після звільнення особи зі служби в Національної поліції, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення права на пенсію за вислугу років. Враховуючи правові висновки об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18, відповідно до яких основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262. Пільгове обчислення період походження військової служби є похідним від визначної підстави і може визначатися іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Таким чином, передбачена постановою №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262 положенням цього Закону не суперечить. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, від 22.06.2022 №761/29252/17. Позивач в періоди з 28.12.2001 23.02.2004, 23.02.2004-03.09.2005, 03.09.2005-26.06.2006, 01.11.2007-11.08.2014 працювала на посадах оперуповноваженого карного розшуку, міліціонера в ізоляторі тимчасового тримання, а також патрульно-постової службі, а тому, відповідно наказу МВС України, які мають право на обчислення з розрахунку 1,5 місяця та 40 днів за кожен місяць служби, відповідно.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається при наявності вислугу 25 календарних років і більше. У позивачки вислуга років складає за 21 рік 11 місяців 15 днів, що не є достатнім для призначення пенсії у відповідності до Закону. Безпідставними є посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» №393 від 17.07.1992. Законодавець у назві ст.17 Закону, використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії. Позивачка такої вислуги у мінімально визначеному законодавством розмірі не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років не здобув.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 з 01.08.2001 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року по теперішній час в Національній поліції.

В період з 28.12.2021 року -23.02.2004 року ОСОБА_1 проходила службу на посаді міліціонера окремої роти патрульно-постової служби, з 23.02.2004 року - 03.09.2005 року міліціонеру стройового підрозділу ізолятору тимчасового тримання, 03.09.2005 року - 26.06.2006 року міліціонер патрульно-постової служби, 01.11.2007 року - 11.08.2014 року оперуповноваженого сектору карного розшуку.

19.07.2023 року на звернення ОСОБА_1 Головним управлінням Національної поліції в Миколаївської області видано довідку №3513/14-2023, в якій обраховано вислугу років позивачки станом на 17.07.2023 року 21 рік 11 місяців 15 днів.

19.07.2023 року представник позивачки звернувся до ГУНП в Миколаївській області з заявою про врахування до вислуги років позивачки періодів 28.12.2021 23.02.2004, 23.02.2004-03.09.2005, 03.09.2005-26.06.2006, 01.11.2007-11.08.2014 у пільговому обрахунку, а саме час служби у патрульно-постової службі та ізоляторі тимчасового тримання 40 днів за один місяць служби, а час служби в карному розшуки 1,5 місяця за місяць служби, як це було передбачено постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 на час проходження служби.

15.08.2023 року Головне управлінням Національної поліції в Миколаївській області відмовило ОСОБА_1 в зарахуванні у календарну вислугу років пільгову вислугу років, оскільки таке зарахування не передбачено чинним законодавством. Відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»- «д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-XII), пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до ст.17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» визначає перелік випадків, коли вислуга років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на положення підпункту «в» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, які діяли протягом 2001-2011 років, і передбачали, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема, час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ.

Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 року були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, відповідно до яких абзац перший пункт 3 цієї постанови був викладений в такій редакції: «До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:»

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, яка діяла до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 року, і передбачала можливість зарахування пільгової вислуги саме для призначенням пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови. Однак після таких змін, пільгова вислуга може зараховуватися лише для визначення розміру пенсії.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано послався на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.08.2023 року у справі №200/4951/22, а саме:

«…- підпунктом «а» пункту 3 Порядку №393 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- водночас, відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку №393 (у редакції, чинній на дату звільнення, 27 червня 2022 року, та дату звернення позивача із заявою до ГУНП в Донецькій області щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії, 1 листопада 2022 року) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (пункт 3 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- тому, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року.

Враховуючи те, що станом на дату звернення позивача (1 листопада 2022 року) із заявою до ГУНП в Донецькій області щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ діяла нова редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку №393, то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зарахування на пільгових умовах позивачу час проходження служби, протягом якого він брав участь в антитерористичній операції, до вислуги років для призначення пенсій, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії…».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на теперішній час законодавство не передбачає врахування вислуги років обрахованою у пільговому обчисленні для призначення пенсії, а вислуги років позивача у календарному обчисленні недостатньо для призначення йому пенсії, в зв`язку із чим відповідач правомірно відмовив у задоволенні заяви представника про зарахування пільгової вислуги років у календарну вислугу років.

Також суд першої інстанції з посиланням на положенням ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» вірно зазначив, що даним законом не передбачено пільгового обрахування стажу роботи в поліції, і оскільки на даний час Кабінетом Міністрів України не прийнято відповідного Порядку обчислення вислуги років у поліції, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню чинні положення постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, які передбачають врахування вислуги років, обрахованої на пільгових умовах, лише для визначення розміру пенсії.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко