Справа № 600/4000/23-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4000/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

04 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18.05.2023 щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років згідно із п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи з вислуги років 34 роки 04 місяці 24 дні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та перерахувати із 19.07.2022 їй пенсію за вислугу років згідно із п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи з вислуги років 34 роки 04 місяці 24 дні та виплатити заборгованість з 19.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відмова відповідача у призначенні йому пенсії за вислугу років є необґрунтованою і протиправною, оскільки суперечить чинному законодавству.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду Чернівецькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області призначити та перерахувати із 19.07.2022 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно п.а ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано неправильну правову оцінку діям відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Апелянт наполягає на тому, що для перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною умов призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України № 107-ОС від 14.02.2022, позивача виключено з 14.02.2022 зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Згідно вказаного наказу вислуга років позивача станом на 14.02.2022 становить: календарна 20 років 00 місяців 26 днів; пільгова 14 років 03 місяців 28 днів; трудовий стаж 10 років 07 місяців 15 днів; вислуга років для призначення пенсії складає 30 років 08 місяців 11 днів.

Адміністрація Державної прикордонної служби України подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подання від 30.03.2022 №11/ПВ10724 та відповідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років. Страховий стаж позивача станом на 14.02.2022 складає 30 років 08 місяців 11 днів, у тому числі: військова календарна служба 20 років 00 місяців 26 днів, страховий стаж 10 років 07 місяців 15 днів.

На підставі вказаного подання, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначило позивачу з 15.02.2022 пенсію за вислугу років (20 календарних років) відповідно до п."б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 55 % грошового забезпечення.

19.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області із заявою в довільній формі та із заявою встановленого законом зразка про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Листом № 2064-2172/Л-17/8-2400/22 від 02.08.2022 відповідач повідомив позивачу, що чинним законодавством не передбачено подання заяви про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною умов призначення пенсії. При цьому вказано, що його заяву розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Також, враховуючи фактичне місце проживання ОСОБА_1 , їй запропоновано звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області за переведенням виплати пенсії за новим місцем проживанням.

За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №600/2927/22-а, яке набрало законної сили 13.03.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 19.07.2022 та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402.

На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2022 №600/2927/22-а відповідач повторно розглянув заяву позивача.

Так, 18.05.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області листом за вих. № 2400-1703-8/19535 повідомило представника позивача щодо виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2022 № 600/2927/22-а, зазначивши, що заяву позивача, яка зареєстрована у Головному управлінні 20.07.2022 за вх. № 2172/Л-2400-22, та долучені до неї документи, розглянуто. За результатом повторного розгляду підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні.

Вважаючи відмову у призначення пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

У ст.3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст.22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ч.1 ст.55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п."б" ст.1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають, зокрема, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та поліцейські.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося відповідачем, що позивач звільнений з військової служби 14.02.2022.

Згідно п."а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, й поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Наведене вище узгоджується з останньою правовою позицією, яка викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/19-а.

В зазначеній постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду погоджується з висновком, викладеним у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, та не вбачає підстав для відступу від нього в цій справі.

Водночас, з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, колегія суддів вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.

У вказаній справі Верховний Суд також визнав необґрунтованим висновки суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 2826/16811/18 Верховний Суд зазначив, що до актів правового регулювання умов і Порядку призначення вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквіваленти, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі № 2750/9775/16-а зроблено правовий висновок про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсії, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон №2262.

Верховний Суд у вказаній постанові підкреслив, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393. З урахуванням викладеного, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.03.2022 Адміністрація Державної прикордонної служби України подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подання та відповідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

На підставі подання, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу з 15.02.2022 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згодом, 19.07.2022 позивач звернулася до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії згідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII.

Так, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі № 600/2927/22-а, відповідач повторно розглянув заяву позивача від 19.07.2022 та відмовив позивачу у призначенні пенсії згідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII.

Разом з тим, відповідач у листі від 18.05.2023 зазначив, що за результатом повторного розгляду підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні, без зазначення підстав та обґрунтувань.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність у позивача на дату звільнення зі служби календарної вислуги років необхідної для набуття права на пенсію за вислугу років згідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII є необґрунтованим, оскільки протирічить нормам діючого законодавства.

Беручи до уваги встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років (більше 25 років) на підставі наявних в пенсійній справі документів.

Водночас, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, відповідачем не наведено жодних правових підстав щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років згідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як під час судового розгляду справи, так і в ході апеляційного перегляду справи, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу у призначені пенсії за вислугу років відповідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII.

Із змісту положень ст.245 КАС України видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст.245 КАС України.

Матеріалами справи підтверджується, що 19.07.2022 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про призначення пенсії за вислугу років на підставі вимог п."а" ст.12 Закону № 2262-XII. Відповідно, датою звернення позивача про призначення пенсії за вислугу років згідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII є 19.07.2022.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, які закріплені в ст. 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, судом першої інстанції вірно обрано спосіб відновлення порушеного права позивача шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років згідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII та зобов`язання відповідача призначити та перерахувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно п."а" ст.12 Закону № 2262-XII з 19.07.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Положення ст.316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.