Справа № 280/5583/23
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 березня 2024 року

м. Київ

справа №280/5583/23

адміністративне провадження № К/990/7451/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Прокопенка О.Б.,

суддів: Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі №280/5583/23 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора щодо несвоєчасного виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №280/3460/22 допущенного до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді заступника прокурора Донецької області, за період з 12 квітня 2023 року по 15 червня 2023 року;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній розмір заробітної плати за час затримки виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 280/3460/22, допущенного до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді заступника прокурора Донецької області за період з 12 квітня 2023 року по 15 червня 2023 року у сумі 20925,30 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №280/3460/22 про поновлення на посаді за період з 13 квітня 2023 року по 12 червня 2023 року у розмірі 27266,30 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Офіс Генерального прокурора подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Предметом спору у цій справі є правомірність стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вирішуючи спір та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування приписів положень статті 236 КЗпП України стосовно відповідальності за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, сформованому, зокрема, у справах №460/600/22 та №640/19103/19. Спірні правовідносини, які склались у цій справі, виникли також внаслідок невиконання негайно Офісом Генерального прокурора рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на посаді прокурора. Так у цій справі Верховний Суд указав, що відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, передбачено положеннями статті 236 КЗпП України. Така відповідальність на роботодавця покладається незалежно від дій чи ініціативи працівника щодо поновлення на роботі, а також незалежно від причин зволікання із виконанням судового рішення, оскільки диспозиція цієї норми трудового законодавства пов`язує виплату середнього заробітку виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню роботодавцем. Також колегія суддів зазначила про безпідставність тверджень відповідача про неподання позивачем заяви на підставі статей 21, 24 КЗпП України, яка б свідчила про його бажання та волевиявлення бути поновленим на роботі, оскільки ці правові норми визначають правила поведінки особи у правовідносинах щодо укладення трудового договору, а не щодо поновлення на посаді на підставі рішення суду. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Аргументи заявника про те, що справа не підлягала розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з посиланням на те, що позивача звільнено з посади, що у значенні Закону України "Про запобігання корупції" передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, відхиляються Верховним Судом. Так, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України) і у цій справі суд першої інстанції не відносив її до категорії малозначних справ, та, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, тлумачення норм законодавства, з посиланням на практику Верховного Суду, що не є релевантною, та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі №280/5583/23 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О.Б. Прокопенко

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко