Справа № 120/9064/23
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9064/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

01 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області № 352005 від 03.01.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач з 11.06.1997 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Видами діяльності останнього є: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у. (основний); 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.

20.12.2022 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті, на підставі направлення на рейдову перевірку від 16.12.2022 №002369, проведено перевірку транспортного засобу (ТЗ) Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 , та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №335892 від 20.12.2022.

В акті зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 . Водієм вказаного ТЗ визначено ОСОБА_2 .

Також, під час перевірки виявлено порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", перевезення пасажирів по регулярному маршруту «Вінниця АЗС Костянтинівка» за відсутності у водія на момент перевезення документів, а саме: тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, схем маршруту, розкладу руху, таблиць вартості проїзду, індивідуальної контрольної книжки водія.

Водій з актом ознайомився під підпис.

Повідомленням відповідача від 22.12.2022 №48752/21/24-22 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на 03.01.2023. Зазначене повідомлення надіслано позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , однак останнє повернулось з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

03.01.2023 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352005, якою постановлено стягнути з позивача штраф у сумі 17000 грн., за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач, вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-III) визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567) встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 39 Закону від 05.04.2001 №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Отже, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344 передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даному випадку спірним моментом у цій справі є визначення належного суб`єкта, який має нести відповідальність за виявлене порушення згідно з Законом №2344.

Надаючи оцінку даним обставинам суд враховує, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників. Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності згідно абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III є автомобільний перевізник.

За змістом статті 33 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

Відтак, законодавство України розмежовує поняття власника транспортного засобу та автомобільного перевізника.

У справі відсутні будь-які докази того, що позивач був перевізником на транспортному засобі Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначення в акті від 20.12.2022 № 335892 позивача як власника транспортного засобу Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 є безпідставним, оскільки його власником є інша особа, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу та не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Позивач також не був водієм на цьому транспортному засобі, єдиний документ, який підтверджує правовий зв`язок позивача з транспортним засобом Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 , є поліс обов`язкового страхування від нещасних випадків на транспорті №11-134-06-173 від 24.11.2021, страхувальником за яким є позивач.

Разом з тим, поліс обов`язкового страхування не є належним доказом на підтвердження статусу позивача як перевізника на транспортному засобі Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 . Здійснення пасажирських перевезень не може підтверджуватися полісом обов`язкового страхування.

Строк дії зазначеного страхового полісу сплив 24.11.2022, а відтак на дату проведення рейдової перевірки такий був нечинним.

Жодний із документів, що були в розпорядженні відповідача, не підтверджує того, що 20.12.2022 позивач виступав в якості перевізника на транспортному засобі Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 та, як наслідок, що він вчинив порушення, передбачене абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

Крім того, відповідачем не наведено, на підставі яких документів він вважав, що позивач є власником або користувачем транспортного засобу Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 .

Посилання представника відповідача на відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частинні того, що позивач провадить господарську діяльність пов`язану з пасажирськими перевезеннями, адже відповідні відомості жодним чином не доводять того, що позивач 20.12.2022 виступав як перевізник на транспортному засобі Богдан А091, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відтак, відповідач прийняв оскаржувану постанову необґрунтовано та нерозсудливо, у зв`язку з чим її належить визнати протиправною та скасувати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.