Справа № 160/21287/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/21287/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби позивача без урахуванням індексації грошового забезпечення; визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо нарахування і виплати компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році позивача без урахуванням індексації грошового забезпечення; визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови позивачеві в виплаті належної збільшеної додаткової винагороди поліцейським за період з 26.03.2022 до 24.04.2022; зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачеві збільшену додаткову винагороду поліцейським, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 та Дорученням НПУ від 05.05.2022 № 2939/01/25-2022, за період з 26.03.2022 до 24.04.2022 в сумі 24 640 грн; зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби без урахуванням індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році без урахуванням індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році з урахуванням індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове судове рішення. Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач просить відмовити в позові повністю. Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходила службу в Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з якої була звільнена з 12.12.2022 відповідно до наказу від 02.12.2022 № 414 о/с.

Позивач зазначає, що при звільненні їй було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні та компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році без урахуванням індексації грошового забезпечення, які здійснювалися при виплати грошового забезпечення. Також зазначає, що їй було виплачено додаткову винагороду поліцейським, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, в неналежному розмірі.

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що компенсація невикористаної додаткової відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні не є постійними виплатами, а тому не підлягають індексації.

Разом з цим, суд апеляційної доходить висновку, що доводи відповідача не є слушними, адже апелянт плутає поняття проведення індексації компенсації невикористаної додаткової відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні з поняттям включення при нарахуванні цих виплат індексації грошового забезпечення, які здійснювалися під час проходження служби поліцейським.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

За приписами статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Також, розділом VIII Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, визначено право поліцейських на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Відтак, безспірним є право позивача на отримання грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, а також на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Таке право також не заперечується відповідачем, який здійснив відповідні виплати при звільненні ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Порядком № 260 прямо визначено, що обрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється, виходячи з відсоткового розміру місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Так само виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 названого Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Аналізуючи наведені правові норми, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, у тому числі грошове забезпечення поліцейських.

Отже, суми індексації грошового забезпечення поліцейського, проведені за час несення служби, є складовими грошового забезпечення, а тому мають бути включені до обрахунку виплат грошової компенсації за не використані дні щорічної відпустки, а також одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 .

Посилання ж відповідача на окремі правові позиції Верховного Суду є помилковими, адже спірні правовідносини, які були предметом судового розгляду в наведених в апеляційній скарзі відповідача справах, не було подібними до спірних правовідносин.

Щодо доводів позивача про протиправну невиплату додаткової винагороди в збільшеному розмірі за період з 26.03.2022 до 24.04.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 та Доручення НПУ від 05.05.2022 № 2939/01/25-2022, суд апеляційної інстанції зазначає, що Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно - стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2023 внесені зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів «та поліцейським» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»: в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінити словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти беззаперечного висновку, що поліцейські мають право на додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

Велика Палата Верховного Суду в постанові в зразковій справі № 260/3564/22 чітко визначила, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 залежить від пропорційності відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

В свою чергу, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі поліцейського в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Національною поліцією України розроблено Методичні рекомендації щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», від 23.03.2022 № 355-1/ВС.

Додатком до названого документу є Порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі поліцейських у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження проведення перебування поліцейських в районах проведення зазначених заходів, згідно з яким документальним підтвердженням таких заходів можуть використовуватися такі документи (підписані або затверджені керівником органу, підрозділу): наказ; доручення; стройова записка; список особового складу, який залучався до виконання завдань; рапорт, доповідна записка начальника органу, підрозділу Національної поліції України про участь кожного поліцейського (у тому числі з числа оперативно підпорядкованого складу) у виконанні завдань; розрахунок; книга нарядів.

Як зазначено відповідачем, начальником Дніпропетровського управління ДВБ НПУ полковником поліції Владиславом Міновським до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надіслано Список поліцейських (з обрахунком розміру винагороди), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів та заслуговують на збільшену додаткову винагороду до 70 000 грн у 2022 році за період з 26.03.2022 до 24.04.2022, який затверджений наказом ДВБ НПУ від 12.05.2022 № 85 «Про виплату збільшеної додаткової винагороди поліцейським Департаменту» як додаток № 4. До даного Списку не включено ОСОБА_1 .

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному розмірі.

Доводи позивача в спростування такого висновку суду не є належними та доведеними з огляду на те, що позивачем не надано докази оскарження в установленому законом порядку наказу ДВБ НПУ від 12.05.2022 № 85.

Відпрацювання ж позивачем в спірному періоді повного робочого часу не свідчить про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що є обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу, останні ґрунтуються на тому, що в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем юридичних послуг адвокату на суму 15 000,00 грн, тобто позивачем не підтверджено витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, такий висновок суду першої інстанції є помилковим, адже в Акті прийому-передачі виконаних робіт міститься розписка адвоката про отримання від клієнта коштів в розмірі 15 000 грн.

Разом з цим є неспростованим позивачем інший висновок суду першої інстанції, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Аналізуючи зміст, обґрунтованість та пропорційність включених до Акту прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 25.09.2023, суд апеляційної інстанції зазначає, що адвокатом не наведено витрачений час на підготовку позовної заяви та відповіді на відзив, що не дає можливість перевірити обґрунтованість заявленої до відшкодування суми на рівні 7000,00 грн.

Також не можна перевірити пов`язаність з розглядом справи такий вид робіт, як консультація та роз`яснення з правових питань (4000,00 грн), а також складання заяв, інформаційних запитів, скарг та інших документів правового характеру (4000,00 грн), адже такі послугу можуть бути не пов`язані з розглядом справи № 160/21287/23 з огляду на загальні умови Договору № 06/08-2023.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими докази, що понесені витрати в сумі 15000 грн. пов`язані з розглядом даної справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони не обмежені волею та розсудом щодо визначення в умовах договору суми гонорару адвоката, натомість така домовленість не є безумовною для суду при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Як встановлює закон, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує низку обставин, у тому числі обґрунтованість та пропорційних розміру таких витрат до предмета спору. При цьому суд законом наділений правом зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів враховує, що дана справа віднесена судом першої інстанції до справ незначної складності, в якій відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

При цьому характер спірних правовідносин не дає підстави суду апеляційної інстанції стверджувати про зворотне.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що пропорційними до складності справи, враховуючи часткове задоволення позову, є витрати на правничу допомоги з метою їх розподілу на рівні 3000,00 грн.

Відтак, заява представника позивача підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції ухвалене в цілому з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року в адміністративній справі № 160/21287/23 залишити без змін, доповнивши абзац сьомий резолютивної частини рішення після цифр та слів «судового збору у розмірі 357,87 грн (триста п`ятдесят сім гривень вісімдесят сім копійок)» такими словами: «, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн 00 коп.».

Постанова суду набирає законної сили з 05 березня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 05 березня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова