Справа № 480/12351/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2024 року

м. Київ

справа №480/12351/21

адміністративне провадження № К/990/5551/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі №480/12351/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) за №417 від 13 вересня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації" щодо неуспішного проходження нею атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури №414-к від 19 жовтня 2021 року про її звільнення з 22 жовтня 2021 року з посади прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури Сумської області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури";

- поновити позивача з 23 жовтня 2021 року на посаді прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури Сумської області;

- стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків та інших обов`язкових платежів, починаючи з 23 жовтня 2021 року по день прийняття судом рішення про поновлення її на роботі в сумі 68604,9 гривень.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №417 від 13 вересня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації" щодо неуспішного проходження позивачем атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури №414 від 19 жовтня 2021 року про звільнення з 22 жовтня 2021 року позивача з посади прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури Сумської області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Поновлено позивача на посаді прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури Сумської області.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь позивача 68981 грн 85 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 жовтня 2021 року по 11 липня 2022 року включно.

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 8292,9 грн звернуло до негайного виконання.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь позивача 10000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2023 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалами Верховного Суду від 29 серпня 2023 року, від 20 жовтня 2023 року, від 11 грудня 2023 року та від 29 січня 2024 року касаційні скарги адвоката Друченко Тетяни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі №480/12351/21 - повернуті скаржнику.

13 лютого 2024 року касаційна скарга ОСОБА_1 повторно надійшла до Верховного Суду.

Заявник, посилаючись на положення пунктів 2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення з органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, прийнятого за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а щодо застосування положень пунктів 16, 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113-IХ, який полягає у тому, що "набрання прокурором за наслідками першого або другого етапу атестації кількості балів, яка є меншою від прохідного балу для успішного складання іспиту, є для кадрової комісії підставою для ухвалення рішення про неуспішне проходження прокурором атестації і недопуску до наступного етапу атестації; рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки є підставою для звільнення прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX. Проаналізувавши наведені положення законодавства у системному зв`язку Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що після кожного етапу атестації кадрова комісія приймає рішення. Зокрема кадрова комісія має ухвалити рішення: або про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрова комісія такого рішення (щодо позивача) не ухвалила. Натомість кадрова комісія ухвалила рішення за заявою прокурора, яке суперечило Порядку №221, тому що повторне складення іспиту можливе, коли про обставини, які впливають на його проходження, повідомлено до його початку або коли прокурор повідомив про них під час проходження іспиту (до його завершення). У справі таких обставин не було, а тому протокольне рішення кадрової комісії (щодо позивача) було безпідставне, обставин, які б мали наслідком призначення нового часу (дати) складання прокурором відповідного іспиту, у ній не було. Тому рішення кадрової комісії за наслідками розгляду заяви позивача є процедурним і таким, що суперечить Порядку № 221, а тому є безпідставним. З огляду на вказане це рішення не є обов`язковим для П`ятнадцятої кадрової комісії. З урахуванням того, що кадрова комісія за результатами іспиту позивача не ухвалила рішення відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 221 (тобто про успішне або неуспішне проходження прокурором атестації), таке рішення ухвалила П`ятнадцята кадрова комісія, яке відповідає вимогам Порядку № 221 і є правомірним. У контексті наведеного, правова визначеність не може ґрунтуватися на незаконному рішенні кадрової комісії, яке, окрім того, є процедурним, а тому не має порушення принципу належного урядування."

Ураховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи та сформовану Верховним Судом сталу практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що П`ятнадцята кадрова комісія, ухваливши спірне рішення № 417 про неуспішне проходження прокурором Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 атестації, яке є предметом позову, діяла відповідно до наведених приписів Закону № 113-IX і Порядку № 221.

У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Верховного Суду, що застосовано судом апеляційної інстанції у цій справі, проте у касаційній скарзі відсутні доводи на спростування мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції, а інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції. Заявник лише наводить низку нормативно-правових актів щодо проходження прокурорами атестації, без належної аргументації щодо їхнього неправильного застосування судом апеляційної інстанції у цій справі у системному зв`язку з обґрунтуванням доводів відступу від правового висновку, викладеного у зазначених постановах Верховного Суду.

Разом з тим, відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах, щодо якої такий висновок сформовано.

Крім того, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

Також причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, помилковість тощо).

При цьому, є необгрунтованим посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 16, 17 розділу ІІ Закону №113 у взаємозв`язку із пунктом 7 розділу І Порядку №221(щодо задоволення кадровою комісією заяви про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки), пунктом 11 Порядку № 233 (щодо права кадрової комісії приймати процедурні рішення, пов`язані з її діяльністю) з урахуванням наявності чинного рішення кадрової комісії про призначення нової дати проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, з`ясування його правової природи та належності до категорії ПРОЦЕДУРНИХ та одночасної наявності прийнятого пізнішою датою рішення кадровою комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, а також частиною 2 статті 9 КАС України у контексті правомірності виходу судами за межі позовних вимог у частині надання правової оцінки чинному рішенню кадрової комісії про призначення нової дати іспиту на загальні здібності, законність якого не оскаржувалася сторонами ні в порядку відомчого контролю, ні в судовому порядку, оскільки такі висновки викладені у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 600/6322/21-а, які відповідають усталеній практиці Верховного Суду у зазначеній категорії спорів та вирішують зазначену проблематику.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстав для відкриття касаційного провадження, зокрема, визначених пунктами 2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на сформовану Верховним Судом сталу практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах. Крім того, відсутні постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

При цьому, не зважаючи на неодноразове повернення касаційної скарги з роз`ясненнями щодо належного її оформлення, скаржником у поданій черговий раз скарзі не враховано роз`яснення, які надані Верховним Судом.

Аналізуючи оскаржуване судове рішення, Суд дійшов до висновку, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №480/12351/21 відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

З урахуванням вищенаведеного у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі №480/12351/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. А. Губська