Справа № 320/2222/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року справа № 320/2222/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства «Національні інформаційні системи», на стороні позивача приватного виконавця Бандоли Олександра Олексійовича, про визнання протиправним та скасування наказу, скасування реєстраційних дій.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач та/або Мін`юст), за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - третя особа-1 та/або ДП «НАІС»), на стороні позивача - приватного виконавця Бандоли Олександра Олексійовича (далі - третя особа-2 та/або приватний виконавець) та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21 жовтня 2021 року № 3758/5;

- скасувати реєстраційні дії державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, проведені 22 жовтня 2021 року відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 21 жовтня 2021 року № 3758/5.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що документ, поданий Державним підприємством «НАІС» Міністерству юстиції України не є скаргою, в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, не містить в собі ймовірно порушених вимог законодавства при проведенні реєстраційних дій, обставин обґрунтування третьою особою-1 вимог, власне самих вимог, відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання. При цьому, ДП «НАІС» не визначено і обсягу впливу відповідних реєстраційних дій на його права та законні інтереси. Також представник позивача наголошує, що до повноважень Колегії не відноситься вирішення питань про право, а реєстраційні дії, вчинені у зв`язку з відсутністю обтяжень та на підставі належних та допустимих документів, не можуть розглядатися останньою. Також, на переконання представника позивача, рішення третьої особи-2 про припинення обтяжень є законним, обґрунтованим та вчиненим на підставі належних та допустимих документів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами, витребувано докази у справі від сторін.

30.03.2023 до Київського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів справи, в межах якої прийнято оскаржуваний наказ. Так, представник Міністерства юстиції України стверджує про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, безпідставність та необґрунтованість доводів представника позивача, які покладені в основу позовної заяви. Також у відзиві на позовну заяву представником відповідача порушено питання щодо закриття провадження в адміністративній справі в частині пунктів Наказу № 3758/5, які не стосуються прав та інтересів ОСОБА_1

24.03.2023 до суду від приватного виконавця Бандоли Олександра Олексійовича надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, у яких третя особа-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, наголошуючи при цьому, що виконавчого провадження, за яким ОСОБА_1 є боржником на виконанні у нього немає, тому підстави для законного припинення обтяжень нерухомого майна позивача - відсутні.

Від представника третьої особи-1 пояснень по суті позовних вимог до суду не надходило, заяви та клопотання відсутні, причини не подання письмових пояснень по суті позовних вимог суду не відомі.

24.04.2023 представником позивача подано письмові пояснення, в яких наведено аналогічні доводи, що і у позовній заяві та викладено позицію щодо клопотань про залишення позовної заяви без розгляду та закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

06.09.2021 за №92415-11-21 в Міністерстві юстиції України зареєстровано лист від 03.09.2021 №4382/19.2-11Державного підприємства «Національні інформаційні системи», яким доведено до відома Міністра юстиції України Малюски Д.Л., що за результатами проведення відповідальними працівниками підприємства аналітичної роботи в процесі функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав, Реєстр), виявлено ряд користувачів, які для доступу до вказаного реєстру використовують комп`ютерну техніку, уражену шкідливим програмним забезпеченням та від імені яких впродовж червня-серпня поточного року вчинялись несанкціоновані дії в Державному реєстрі прав.

У вказаному листі йде мова про те, що у серпні 2021 року зафіксовано наступних користувачів Реєстру, зокрема: Бандола Олександр Олексійович , приватний виконавець, м.Київ ( 20.08.2021 1 р.д. припинення обтяження, 26.08.2021 - 12 р.д. припинення обтяження) - 13 р.д. Додатком до вказаного листа є Відомість виконаних реєстраційних дій в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

14.09.2021 листом вх. №98708-11-21 ДП «НАІС» просило Міністра юстиції Малюску Д.Л. розглянути вищевказаний лист та інформацію, що додана до нього, в порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав відповідно до статті 37 ЗаконуУкраїни «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та прийняти рішення про скасування відповідних реєстраційних дій в Державному реєстрі прав.

За наслідком розгляду вказаних листів, Міністерство юстиції України телефонограмою від 17.09.2021 повідомило приватного виконавця Бандолу О.О. за номером телефону НОМЕР_1 , що 21 вересня 2021 року за адресою: м.Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, в Офісі протидії рейдерству відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. Вказаною телефонограмою повідомлено приватного виконавця Бандолу О.О. про запрошення скаржників/їх представників, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дії або бездіяльність яких оскаржується та заінтересованих осіб/їх представників для розгляду на 09 год. 40 хв. скарги Державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 03.09.2021 №4382/19.2-11, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2021 за №92415-11-21.

Також судом встановлено, що запрошення Міністерства юстиції України від 17.09.2021 №81421/33.2.1/-21 на розгляд скарги Державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 03.09.2021 №4382/19.2-11, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2021 за №92415-11-21, скеровано засобами електронного зв`язку на адресу приватного виконавця Бандоли Олександра Олексійовича.

Разом з цим, як свідчать матеріали справи, позивач також був повідомлений про розгляд окресленої вище скарги, що підтверджується безпосередньо обставинами подання його представником пояснень по суті скарги.

За результатами розгляду скарги Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено Висновок від 21.09.2021, пунктом 10 якого рекомендовано скасувати рішення від 23.07.2021 №59431039, прийняте приватним виконавцем Бандолою Олександром Олексійовичем.

У вказаному Висновку (підпункт 2.42, пункт 9) мотивом прийнятого рішення є припинення обтяження, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1 , приватним виконавцем Бандолою О.О. на підставі рішення від 23.07.2021 №59431039 щодо припинення запису про обтяження №11068575.

Центральна колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції дійшла висновку, що зважаючи на встановлення скаржником факту проведення несанкціонованих дій в Державному реєстрі прав, а також встановивши порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав під час проведення таких реєстраційних дій, а саме: щодо проведення таких дій на підставі рішень, які стосувались інших об`єктів нерухомого майна, та на підставі документів, які не були підставою для проведення таких реєстраційних дій, Колегією вбачаються підстави для скасування оскаржуваних рішень.

Тут і надалі Висновок.

На підставі Висновку Міністерством юстиції України видано наказ №3758/5 від 21.10.2021 «Про задоволення скарги», яким, керуючись частиною 3 статті 26, підпункту «а» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наказано, серед іншого:

1. Скаргу Державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 03.09.2021 №4382/19.2-11 задовольнити.

10. Скасувати рішення від 23.07.2021 №59431039, прийняте приватним виконавцем міста Києва Бандолою Олександром Олексійовичем.

Тут і надалі спірне та/або оскаржуване рішення, Наказ №3758/5.

Надалі, наказом Міністерства юстиції України від 30.11.2021 №4262/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 21.10.2021 №3758/5 «Про задоволення скарги» відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 наказано внести зміни до наказу Міністерства юстиції України від 21.10.2021 №3758/5 «Про задоволення скарги», а саме у пункті 1 наказу слова «задовольнити повністю» замінити на «задовольнити частково», у пункті 11 наказу слова «пункту 2» виключити.

Разом з цим, на виконання оскаржуваного рішення 22.10.2021 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко Сніжаною Сергіївною зареєстровано обтяження, а саме арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 (номер запису про обтяження: 44586561).

ОСОБА_1 не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

При цьому, позивач вважає, що реєстраційні дії, проведені державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України 22.10.2021, на виконання оскаржуваного рішення є такими, що підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Пунктами 6, 7 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що територіальні органи Міністерства юстиції України - територіальні органи Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі; технічний адміністратор Державного реєстру прав (далі - технічний адміністратор) - державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром.

За правилами частини 1 статті 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Міністерство юстиції України: забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом (п.п. 3, 5, 7 ч. 1 ст. 7 Закону № 1952-IV).

Згідно із частиною 1 статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Між тим, в силу вимог частини 5 статті 37 Закону № 1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги (пп. а, п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону № 1952-IV).

Як свідчить зміст позовної заяви, представник позивача, мотивуючи позовні вимоги, вказує на те, що документ, поданий ДП «НАІС» не можливо, в розумінні Закону № 1952-IV, вважати скаргою, а фактично такий документ є інформаційним листом, а відтак у відповідача були відсутні правові підстави для його розгляду в порядку статті 37 Закону № 1952-IV.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає про таке.

У відповідності до частини 1 статті 12 Закону № 1952-IV Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Частиною 6 статті 12 Закону № 1952-IV регламентовано, що Державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню.

Майнові права інтелектуальної власності на комп`ютерну програму, що забезпечує діяльність Державного реєстру прав, та компіляції даних Державного реєстру прав належать державі.

Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.

В силу вимог частини 7 статті 12 Закону № 1952-IV заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, технічного і технологічного забезпечення, збереження та захисту даних Державного реєстру прав, технічних та технологічних заходів з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав здійснюються технічним адміністратором відповідно до цього Закону, законів України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", "Про захист персональних даних".

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 1999 року № 1272 «Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції», розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 червня 2015 року №628-р «Деякі питання удосконалення системи ідентифікації особи і функціонування державних та єдиних реєстрів» та пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, з метою оптимізації забезпечення функціонування Єдиних та Державних реєстрів, наказом Міністерства юстиції України від 25.06.2015 №1059/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.06.2015 за №754/27199, наказано визначити державне підприємство «Національні інформаційні системи» адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України (далі - адміністратор Єдиних та Державних реєстрів).

Адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

У межах адміністрування Єдиних та Державних реєстрів адміністратор Єдиних та Державних реєстрів Державне підприємство «Національні інформаційні системи» здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження, інформаційного та технічного обслуговування, модернізації веб-ресурсів та веб-сервісів Міністерства юстиції України, надає у випадках, визначених законодавством, послуги у сфері функціонування Єдиних та Державних реєстрів, здійснює технічне та технологічне супроводження інформаційної взаємодії Міністерства юстиції України та адміністратора Єдиних та Державних реєстрів з метою оперативного вирішення питань, що стосуються функціонування реєстрів.

Аналіз вказаних положень дає суду підстави дійти до висновку, що Державне підприємство «Національні інформаційні системи» є адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України та діяльність якого спрямовується на здійснення заходів зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідальність за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснення технічних та технологічних заходів з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інших заходів (дій), передбачених законодавством.

Отже, Державне підприємство «Національні інформаційні системи» є суб`єктом, діяльність якого, серед іншого спрямована на збереження та захист даних Державного реєстру прав.

Суд вказує, що за загальним правилом, яке визначено у частині 5 статті 37 Закону № 1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Тобто, необхідною складовою скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України є наявність порушеного права особи, яка її подає, обґрунтування в чому полягає таке порушення та норми законодавства, порушення яких допущено суб`єктом державної реєстрації та обґрунтування особою своїх вимог.

Суд зазначає, що у листі ДП «НАІС», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.09.2021 №92415-11-21(далі - лист №92415-11-21) наявна інформація про виявлення користувачів, які для доступу до Державного реєстру прав використовують техніку, уражену шкідливим програмним забезпеченням, та від імені яких вчинялися несанкціоновані дії в Державному реєстрі прав.

Отже, фактично лист ДП «НАІС» №92415-11-21 до Міністерства юстиції України зі скаргою щодо несанкціонованих дій в Державному реєстрі прав є способом реалізації основних функцій підприємства та спрямований на збереження та захист даних Державного реєстру прав, а також поновлення порушених прав як адміністратора Державного реєстру прав, так і усунення ймовірних негативних наслідків, спричинених такими діями, а саме порушення прав та законних інтересів осіб, право власності на майно яких було зареєстроване в Єдиному реєстрі прав та/або обтяження щодо нерухомого майна, яке було безпідставно припинено.

Таким чином, суд погоджується з твердженням відповідача, що у скарзі третя особа-1 вказала на порушення вимог законодавства при проведенні реєстраційних дій, навела обґрунтування скарги, а також визначила обсяг впливу відповідних реєстраційних дій на права та законні інтереси ДП «НАІС».

Більше того, суд відмічає, що 14.09.2021 листом вх. №98708-11-21 ДП «НАІС» просило розглянути лист №92415-11-21та інформацію, що додана до нього, в порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав відповідно до статті 37 Закону№ 1952-IV, та прийняти рішення про скасування відповідних реєстраційних дій в Державному реєстрі прав.

Отже, суд констатує, що в додатку до скарги від 03.09.2021 вих. №4382/19.2-11 (вх. від 06.09.2021) ДП «НАІС» долучено перелік оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а тому доводи позивача про те, що у скарзі були відсутні вимоги, з урахуванням листа вх. №98708-11-21 ДП «НАІС» від 14.09.2021, є безпідставними.

Не заслуговують на увагу й посилання представника позивача щодо відсутності у скарзі ДП «НАІС» відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав, оскільки в силу вимог пункту 4 частини 8 статті 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Тобто, Міністерство юстиції України наділене повноваженнями встановлювати наявність/відсутність судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, щодо яких подано скаргу та у випадку його встановлення відмовити у задоволенні останньої.

Разом з цим, суд враховує, що згідно із статтею 362 Кримінального кодексу України (далі - КК України) несанкціоновані зміна, знищення або блокування інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, - караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років.

Несанкціоновані перехоплення або копіювання інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, якщо це призвело до її витоку, вчинені особою, яка має право доступу до такої інформації, - караються позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на той самий строк.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або якщо вони заподіяли значну шкоду, - караються позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Як вказав у своїх письмових поясненнях від 04.04.2023 приватний виконавець, виконавчого провадження за яким ОСОБА_1 є боржником, на виконання у нього немає, а невідомими особами було здійснено несанкціоноване входження в Автоматизовану систему виконавчого провадження із використанням його кваліфікованого електронного підпису як реєстратора, та під рішенням №59431039 були припинені обтяження в Державному реєстрі речових прав, зокрема й №11068575 від 20.08.2021 о 13:52:07, дії щодо якого ним не вчинялись, окрім реєстраційної дії про припинення обтяження за реєстраційним номером №41496662 від 23.07.2021 о 10:51:25. Про вказані обставини ним було повідомлено до Департаменту кіберполіції Національної поліції України та до ДП «НАІС».

Беручи до уваги викладене, суд наголошує, що суб`єкт державної реєстрації прав та їх обтяжень - приватний виконавець заперечує обставини прийняття ним рішення від 23.07.2021 №59431039 щодо припинення запису про обтяження №11068575, яке у свою чергу було скасовано оскаржуваним рішенням.

Відповідно до підпункту 8 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Отже, наведене у своїй сукупності формує висновок суду про те, що наказ Міністерства юстиції України від 21.10.2021 № 3758/5 в частині скасування рішення від 23.07.2021 №59431039, прийнятого приватним виконавцем міста Києва Бандолою Олександром Олексійовичем, винесене відповідачем із дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) - збереження та захист відомостей Державного реєстру прав, у тому числі від несанкціонованого втручання.

Додатково суд відмічає, що спірний наказ оскаржується позивачем в повному обсязі, проте стосується останнього виключно в пункті 10, оцінку чому і було надано судом вище. В іншій частині оскаржуване рішення не підлягає оцінці судом, оскільки жодним чином не порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 та стосується інших суб`єктів.

Разом з цим, суд вказує, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд закрити провадження у справі в частині скасування оскаржуваним наказом інших рішень (пункти 1-9, 11-12 Наказу №3758/8), проте таке клопотання є безпідставним, оскільки відсутність порушеного права та охоронюваного закону інтересу ОСОБА_1 у вказаній частині, в розумінні положень статті 238 КАС України, не є підставою для закриття провадження у справі. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із відсутністю порушеного права та охоронюваного законом інтересу ОСОБА_1 , про що вказано судом вище.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, поданого разом із відзивом на позовну заяву, суд зазначає, що ухвалою суду від 22.02.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, скасування реєстраційних дій, оскільки як вказав позивач у заяві від 15.02.2023, що він дізнався про порушення його прав після отримання 25.01.2023 Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7 від 25.01.2023. Про факт існування та дату видання оскаржуваного наказу, яким задоволено скаргу, позивач дізнався випадково, отримавши довідку.

На спростування зазначених обставин відповідачем надано копію запиту позивача на адресу відповідача від 14.09.2022, в якому позивач зазначає, що позивач отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2021, з якої йому стало відомо, 22.10.2021 об 11:39:15 22.10.2021 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко Сніжаною Сергіївною зареєстровано обтяження, а саме арешт всього нерухомого майна, що належить позивачу (номер запису про обтяження: 44586561). Підставою для державної реєстрації є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №4865360, яка видана 07.09.2015 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ванжа О.В. та наказ серія та номер: 3758/5, виданий 21.10.2021 Міністерством юстиції України. У відповідь на вказаний запит відповідачем було надано лист від 21.09.2021 № 86144/ПІ-Я-2612/20.4.2, в якому також повідомлено про прийняття Міністерством юстиції України наказу від 21.10.2021 №3758/5 «Про задоволення скарги» та проведення реєстраційної дії на його виконання. Вказані обставини на думку представника відповідача свідчать про обізнаність позивача із існуванням наказу Міністерства юстиції України від 21.10.2021 №3758/5 «Про задоволення скарги». При цьому представник відповідача вказує, що оцінка змісту обставин справи, хронології та послідовності дій позивача перед зверненням до суду свідчать про те, що цей строк був пропущений через відсутність його зусиль.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які б могли вплинути на вирішення питання про дотримання строку звернення позивача до суду із даним позовом, адже такими доказами могли бути лише докази направлення та отримання позивачем копії оскаржуваного наказу, проте таких доказів відповідачем суду не надано. Суд не вважає переконливими доводи відповідача про необхідність докладання позивачем зусиль, оскільки саме обов`язком відповідача є надіслання особі індивідуального акту, який стосується її прав та інтересів, проте суду не повідомлено про причини, які перешкодили відповідачу направити копію наказу від 21.10.2021 №3758/5, або повідомити позивача про прийняття такого.

Відтак, наведені відповідачем обставини неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом не змінюють постановленої судом ухвали від 22.02.2023 про поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, скасування реєстраційних дій.

Отже, приймаючи до уваги те, що в ході розгляду судом не встановлено обставин протиправності Наказу № 3758/5 в частині, що стосується ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про скасування реєстраційних дій державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, які проведені 22.10.2021 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 21.10.2021 №3758/5.

Суд вкотре нагадує, що третя особа-2 заперечує обставини прийняття рішення від 23.07.2021 №59431039 про припинення обтяжень, що стосується позивача, наголошує на вчиненні таких дій шляхом несанкціонованого доступу до Державного реєстру прав, з огляду на що твердження представника позивача, що відповідне рішення прийнято третьою особою-2 правомірно не може бути визнано судом обґрунтованим.

У зв`язку із цим, суд не вбачає підстав для оцінку по суті тверджень представника ОСОБА_1 про відсутність будь-яких обтяжень та арештів належного йому нерухомого майна та заперечення, які викладені Міністерством юстиції України у відзиві на позовну заяву щодо наведеного, оскільки третя особа-2 фактично заперечує вчинення таких реєстраційних дій за допомогою свого кваліфікованого електронного підпису.

Згідно із частино 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відповідність спірного рішенням критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак відсутні підстави для задоволення адміністративного позову в цілому.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.