Справа № 140/1473/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

04 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1473/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №9385464/36014353 від 22.08.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №38 від 28.04.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання зареєструвати податкову накладну №38 від 28.04.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Разом з відзивом від 28.02.2024 представник ГУ ДПС у Волинській області подала клопотання про залишення позову без розгляду.

Клопотання обґрунтоване тим, що ТзОВ «АБВ ХОЛОД» оскаржило рішення Комісії Головного управління ДПС у Волинській області від №9385464/36014353 від 22.08.2023 в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ДПС України було прийнято рішення №66784/36014353/2 від 06.09.2023. Вказує, що відповідно до квитанції вказане рішення було отримане позивачем 06.09.2023. Разом з тим, позовна заява подана до суду 08.02.2024, що свідчить про пропуск позивачем тримісячного строку на звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). З наведених підстав просить клопотання задовольнити.

Позивач разом із відповіддю на відзив подав до суду клопотання про поновлення строків від 02.03.2024 у якій вказав, що строки пропущено з поважних причин. Зокрема, вказує, що рішення за результатами розгляду скарги через електронний кабінет надійшло 06.09.2023. У штаті позивача середньооблікова чисельність працівників становить 7 осіб. Крім того, у штаті відсутні юрисконсульт, тому у позивача виникла необхідність звернутися за професійною правничою допомогою. Зазначає, що питання щодо оскарження рішення було покладено на головного бухгалтера. 14.11.2023 документи були передані адвокату Машевській Л.А. з проханням розглянути, сформувати правову позицію та підготувати позовну заяву. 04.12.2023 від адвоката Машевської Л.А. надійшов лист, в якому вона повідомила, що не може надати професійну правничу допомогу через завантаженість справами та через те, що справа не зовсім пов`язана з її спеціалізацією. Лише 18.01.2024 було укладено договір між позивачем та адвокатом Якименко З.С. та 05.02.2024 направлено позовну заяву до суду. Додатково зауважує, що адвокат Якименко З.С. не мала можливості оперативно підготувати позовну заяву, оскільки 24.01.2024 захворіла, а з 29.01.2024 після відвідин сімейного лікаря оформлено було листок непрацездатності (медичний висновок ВВ5М-82Р5-93ХХ-679Т) до 02 лютого 2024. В сукупності всі ці обставини ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, стали істотними перешкодами для своєчасного оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Дослідивши письмові докази, дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.2 статті 56 ПК України надано платнику податків право оскаржити рішення контролюючого органу до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

Таким чином, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Разом з тим, зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 ПК України можливість оскаржити інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 11.10.2019 у справі №640/20468/18.

Таким чином, строк оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною четвертою статті 122 КАС України і становить три місяці з дня вручення рішення за результатами розгляду скарги.

Така позиція узгоджується з відповідними висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 року у справі №640/20468/18 та в постановах Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №200/1709/20-а, від 12.08.2021 у справі № 240/2395/21, від 05.08.2020 у справі №440/3000/19 та відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №9385464/36014353 від 22.08.2023 було оскаржене позивачем в адміністративному порядку.

Рішеннями ДПС України №353/2 від 06.09.2023 скаргу ТзОВ «АБВ ХОЛОД» було залишено без задоволення, а вищезазначене рішення без змін.

Суд звертає увагу, що про вказане рішення позивач повинен був дізнатися та дізнався у день його прийняття з огляду на те, що такі рішення у вигляді електронних документів невідкладно надсилаються платникам податків, що підтверджується квитанцією від 06.09.2023, наявною в матеріалах справи.

Враховуючи, що ТзОВ «АБВ ХОЛОД» здійснено досудове врегулювання спору шляхом звернення до контролюючого з відповідною скаргою на оскаржуване у даній справі рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від №9385464/36014353 від 22.08.2023, строк звернення до суду становить три місяці, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 ПК України.

З даним позовом позивач звернувся до суду лише 08.02.2024, тобто із пропуском тримісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною четвертою статті 122 КАС України.

До клопотання від 28.02.2024 представника відповідачів про залишення позову без розгляду додано доказ про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету позивача (користувача ЄСІТС).

Із клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду від 04.03.2024 судом зроблено висновок про відсутність поважності причин пропуску встановленого законом строку для звернення до суду із позовом з огляду на наступне.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути врахована судом лише у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №826/17879/17.

У заявленому клопотанні позивач причини пропуску строку звернення до суду обґрунтовує тим, що рішення за результатами розгляду скарги через електронний кабінет надійшло 06.09.2023. У штаті позивача середньооблікова чисельність працівників становить 7 осіб. Крім того, у штаті відсутні юрисконсульт, тому у позивача виникла необхідність звернутися за професійною правничою допомогою. Зазначає, що питання щодо оскарження рішення було покладено на головного бухгалтера. 14.11.2023 документи були передані адвокату Машевській Л.А. з проханням розглянути, сформувати правову позицію та підготувати позовну заяву. 04.12.2023 від адвоката Машевської Л.А. надійшов лист, в якому вона повідомила, що не може надати професійну правничу допомогу через завантаженість справами та через те, що справа не зовсім пов`язана з її спеціалізацією. Лише 18.01.2024 було укладено договір між позивачем та адвокатом Якименко З.С. та 05.02.2024 направлено позовну заяву до суду. Додатково зауважує, що адвокат Якименко З.С. не мала можливості оперативно підготувати позовну заяву, оскільки 24.01.2024 захворіла, а з 29.01.2024 після відвідин сімейного лікаря оформлено було листок непрацездатності (медичний висновок ВВ5М-82Р5-93ХХ-679Т) до 02 лютого 2024. В сукупності всі ці обставини ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, стали істотними перешкодами для своєчасного оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Однак суд зазначає, що відсутність у штаті позивача юрисконсульта, відмова адвоката від надання професійної правничої допомоги та довгий пошук особу, яка надасть таку допомогу не позбавляло позивача можливості звернутися із відповідним позовом до 06.12.2023 (до спливу тримісячного строку з дня отримання рішення Державної податкової служби України №66784/36014353/2 від 06.09.2023).

Таким чином, суд зауважує, що з урахуванням всіх наведених позивачем обставин ТзОВ «АБВ ХОЛОД» не було позбавлене можливості звернутися із даним позовом до суду в період до 06.12.2023.

У рішенні від 13.12.2011 №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд також зважає на позицію Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях по справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, наведені у клопотанні причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, судом не встановлено.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про недостатність вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, відтак у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем подано адміністративний позов з пропуском тримісячного строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позовну заяву ТзОВ «АБВ ХОЛОД» слід залишити без розгляду.

Водночас частиною п`ятою статті 240 КАС України передбачено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Разом з тим, за приписами пункту 4 частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду з підстав пропуску 3 028,00 грн. згідно з платіжною інструкцією №65 від 19.01.2024 слід повернути позивачу.

Керуючись частиною третьою статті 123, пунктом 8 частини першої, частиною п`ятою статті 240, частиною п`ятою статті 242, статтею 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» з бюджету судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок), сплачений згідно з платіжною інструкцією №65 від 19.01.2024.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» (45400, Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, вулиця Іваничівське шосе, 5, ).

Відповідач-1: Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Відповідач-2: ), Державної податкової служби України ( 04053, місто Київ, Львівська площа, 8, ).

Суддя А.Я. Ксензюк