Справа № 200/7537/23
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року Справа№200/7537/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язанням вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області № 28 від 21.01.2022 про відмову у призначенні пенсії віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до спеціального стажу роботи за списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " періоди: навчання позивача з 01.09.1987 по 28.02.1991 в Комунарському індустріальному технікуму, що складає 3 роки 5 місяці 28 днів; роботи позивача з 18.03.1991 по 14.05.1991 в Комунарському металургійному комбінаті на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду у мартенівському цеху; проходження строкової військової служби з 26.05.1991 по 18.05.1993, що складає 1 рік 11 місяців 23 днів; роботи позивача у Алчевскому державному металургійному комбінаті з 17.06.1993 по 25.11.1998, що складає 5 років 5 місяці 9 днів на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у мартенівському цеху;

- призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.1 п1. ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з дня досягнення пенсійного віку, тобто з 09.12.2021.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач був працевлаштований на посаду, яка дає право на призначення пільгової пенсії за списком №1 та призваний на службу в армію під час навчання, то період навчання та проходження служби в армії зараховуються до пільгового стажу за списком №1.

Додатково позивач зазначив, що довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Відтак, основним документом, який підтверджує пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, є трудова книжка.

В той же час, непроведення підприємством атестації робочих місць або відсутність результатів атестації не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи, яка передбачена списком №1.

Ухвалою суду від 10.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Поновлено строк звернення до суду із адміністративним позовом та витребувано певні докази.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача повідомив, що відповідно до наданих позивачем документів загальний страховий стаж становить 36 років 02 місяці 13 днів, на пільгових умовах за Списком №1 можливо зарахувати 07 років 1 місяць 14 днів, за списком №2 10 років 05 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Вказує, що до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи з 17.06.1993 по 25.11.1998 згідно довідки пільгового характеру від 16.03.2021 №016-278, виданій ЗАТ «Внешторгсервіс», оскільки підприємство розташоване в м. Алчевську на непідконтрольній українській владі території.

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 28.02.1991, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією перевищує три місяці, що є необхідною умовою для зарахування стажу навчання до стажу роботи за спеціальністю.

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період військової служби з 26.05.1991 по 18.05.1993, оскільки на момент призову заявник не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, не працював за професією або займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до спеціального стажу роботи за списком №1 роботи позивача з 18.03.1991 року по 14.05.1991 року в Комунарському металургійному комбінаті, вказує, що даний період роботи за спеціальністю електромонтер по обслуговуванню електрообладнання в мартенівському цеху не відноситься до спеціального стажу роботи за списком №1.

Представник відповідача стверджує, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах є правомірною.

З огляду на викладене вище справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.01.2022 року позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами веб-порталу звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 розділу ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії за віком були додані наступні скановані оригінали документів: довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; трудова книжка від 15.03.1991 серії НОМЕР_2 ; диплом від 28.02.1991 серії НОМЕР_3 ; військовий квиток від 22.05.1991 серії НОМЕР_4 ; довідка про робочі дні від 03.12.2021 № 2.2-451, № 2.2-449, від 18.10.2021 № 07/097-3891.5; облік фактично відпрацьованого часу за 2018-2021 рр.№; довідка про підтвердження пільгового стажу роботи від 16.12.2021 № 03.03.01-1496, № 03.03.01-1497, від 28.12.2021 №1817, від 14.12.2021 № 246, № 247, 16.03.2021 № 016-278; наказ про атестацію робочих місць та перелік до неї: від 15.09.1994 № 418, від 29.12.1997 № 308, від 12.05.2010 № 301/270, від 21.12.2010 № 351 від 31.12.2014 № 521, від 15.12.2017 №953, від 07.05.2019; довідка про заробітну плату від 18.10.2021 № 07/097-3891.1, № 07/097-3891.2, № 07/097-3891.3, №07/097-3891.4; довідка про місце реєстрації особи від 11.01.2022 № ; паспорт.

Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339 спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області та винесено рішення №28 від 21.01.2022 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.

В обґрунтування даної відмови відповідачем вказано, що : «відповідно до наданих документів про стаж загальний страховий стаж складає 36 років 2 місяці 13 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №1 становить 7 років 1 місяць 14 днів , за Списком №2 склав 10 років 5 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058.

За доданими документами до пільгового стажу роботи за Списком № 1, № 2 з урахуванням спеціальних відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не зараховано періоди роботи за Списком № 1 з 17.03.1993 по 25.11.1998, оскільки довідка ЗАО «ВНЕШТОРГСЕРВИС» від 16.03.2021 № 016-278 видана підприємством, розташованим в м.Алчевську на непідконтрольній українській владі території. Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» довідки, видані підприємствами, які зареєстровані на території не підконтрольній українській владі, не створюють правових наслідків, та відповідно не можуть бути розглянуті. Пільговий стаж роботи за Списком № 1 врахований частково за 1998 р. згідно спеціальних відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Особа матиме право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону №1058 за досягнення 53-річного віку з 09.12.2024»

Незгода позивача із відмовою щодо призначення пенсії зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Спірним є питання, що відповідачем не враховано до пільгового стажу за списком №1 періоди навчання позивача з 01.09.1987 по 28.02.1991 в Комунарському індустріальному технікуму, що складає 3 роки 5 місяці 28 днів; проходження військової служби з 26.05.1991 по 18.05.1993, що складає 1 рік 11 місяців 23 днів; роботи позивача в ЗАО «ВНЕШТОРГСЕРВИС» з 17.06.1993 по 25.11.1998, що складає 5 років 5 місяці 9 днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач закінчив навчання 28.02.1991 за професією «електроустаткування промислових підприємств і установок», що підтверджується записами його трудової книжки НОМЕР_2 та дипломом НОМЕР_5 виданий 28.02.1991.

З 18.03.1991 позивач працевлаштувався електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду у мартенівському цеху, згідно запису № 4 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 .

З 26.05.1991 по 18.05.1993 проходив службу в Армії, згідно запису № 6 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 .

Після проходження строкової військової служби позивач працював з 17.06.1993 по 25.11.1998 електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у мартенівському цех, згідно записів № 7-9 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 .

Також до матеріалів справи було додано довідку №016-278 від 16.03.2021 та накази №418 від 16.09.1994, №308 від 29.12.1997 про підтвердження права на пільгову пенсію за Списком №1 щодо періодів роботи з 17.06.1993 по 25.11.1998 працював позивач за професією електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання, зайнятий ремонтом обладнання у місцях його установки на дільницях діючих виробництв, де основні робочі, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, що передбачено Списком 1 розділом ІІІ підрозділом 2 пункту 1030200а код 1753а Постанови КМУ від 11.03.1994 р. №162.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною першою статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, визначено перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, які дають право на отримання пільгової пенсії.

Судом установлено, що підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах стало неприйняття відповідачем довідок про заробітну плату, уточнюючі пільговий характер роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих філією №12 ЗАТ "Зовнішторгсервіс" (який є розпорядником ВАТ "Алчевський металургійний комбінат"), оскільки дане підприємство зареєстровано на непідконтрольній українській владі території.

Щодо таких доводів відповідача, що підприємство, яке видало спірні довідки, знаходиться на території, яка непідконтрольна українській владі, а тому врахувати при призначенні пенсії довідку неможливо, оскільки зазначена довідка є недійсною та не створює жодних правових наслідків, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Абзацом 2 статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" м. Донецьк є територією проведення антитерористичної операції.

Суд звертає увагу на те, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади. На теперішній час на законодавчому рівні відсутня така обов`язкова умова як перереєстрація підприємств на територію, підконтрольну українській владі.

Суд враховує при цьому і п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 (із змінами та доповненнями) «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства», яким обумовлено:

3. Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити:

до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Суд також зазначає, що діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не встановлено, що необхідною умовою для прийняття та врахування пенсійними органами документів для призначення/розрахунку пенсії є можливість перевірити оригінали документів, на підставі яких видавалася довідка.

З огляду на викладене, через те, що відповідач позбавлений можливості провести перевірку відповідності записів спірної довідки первинним документам, не можна покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки ця довідка містить усі необхідні реквізити та відомості.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неврахування довідок, виданою філією №12 ЗАТ "Зовнішторгсервіс" (який є розпорядником ВАТ "Алчевський металургійний комбінат".

Відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які є в спірних довідках, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказані довідки недійсними також не визнавались, підприємствами не відкликані.

Таким чином, спірні довідки, які видані позивачу, відповідають вищезазначеним вимогам ст. 40 Закону № 1058 та відповідають записам в трудовій книжці позивача, який працював на металургійному комбінаті в періоди з 17.03.1993 по 25.11.1998 за професією електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання, зайнятий ремонтом обладнання у місцях його установки на дільницях діючих виробництв, де основні робочі, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, що передбачено Списком 1 розділом ІІІ підрозділом 2 пункту 1030200а код 1753а Постанови КМУ від 11.03.1994 №162.

Разом з цим, Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, Суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Те, що пенсійний орган через проведення АТО (враховуючи дату винесення рішення відповідачем від 21.01.2022) позбавлений можливості провести перевірку відповідності записів довідок первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки містять усі необхідні реквізити та відомості.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2022 у справі №243/4336/17.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної відмови відповідача у прийнятті спірних довідок при вирішенні питання про призначення пенсії на пільгових умовах. Отже, такі дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу, пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними, а рішення відповідача, підлягає скасуванню.

Стосовно неврахування відповідачем до стажу позивача періоду навчання та періоду служби в армії, суд враховує наступне.

Так, статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із положеннями частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Час проходження строкової військової служби, який зараховується до пільгового стажу, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Абзацом 1 частини 1 статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час навчання у професійно- технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналогічна за змістом вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема: інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що зарахування періоду навчання до пільгового стажу у повній мірі залежить від того, чи була особа працевлаштована протягом навчання або протягом трьох місяців після закінчення навчання на роботу за набутою професією, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Так, відповідно до диплому Комунарського індустріального технікуму серії НТ № 918377, позивач в період з 01 вересня 1987 року по 28 лютого 1991 року навчався в Комунарському індустріальному технікумі за професією «електроустаткування промислових підприємств і установок».

18.03.1991 позивач працевлаштувався електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду у мартенівському цеху. Таким чином, період між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує трьох місяців. Отже неврахування періоду навчання позивача з 01.09.1987 по 28.02.1991 до пільгового стажу відповідачем є безпідставним.

Крім того, як свідчить трудова книжка позивача, з 26.05.1991 по 18.05.1993 позивач проходив службу в армії, згідно запису № 6 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , перед призовом на строкову військову службу позивач працював на посаді електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду у мартенівському цеху, зазначена професія передбачає право на пенсію на пільгових умовах. Після проходження строкової військової служби позивач працював з 17.06.1993 по 25.11.1998 електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у мартенівському цех.

Таким чином, на момент призову до армії позивач працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду у мартенівському цеху та після закінчення строкової служби - працював за спеціальністю, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у мартенівському цех, тому період військової служби позивача підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Оскільки, позивач під час навчання працював на роботі за набутою професією, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, а саме зараховується до пільгового стажу за Списком №1, то період навчання в Комунарському індустріальному технікумі зараховується до пільгового стажу за списком №1, однак відповідачем вказаний період без жодних обґрунтованих та законодавчо передбачених підстав не враховано до пільгового стажу позивача.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу роботи за списком №1 роботи позивача з 18.03.1991 по 14.05.1991 в Комунарському металургійному комбінаті, суд вказує наступне.

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 р. містять в собі такі професії, як (мовою оригіналу): «1030200а-1753а Рабочие ремонтных служб, занятые ремонтом оборудования в местах его установки на участках (рабочих местах) действующих производств, где основные рабочие, ведущие технологический процесс, пользуются правом на льготное пенсионное обеспечение по Списку N 1: слесари-ремонтники, электрогазосварщики, электросварщики ручной сварки, электромонтеры по ремонту и обслуживанию электрооборудования».

Таким чином, посади (професія) електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання у мартенівському цеху, на якій працював позивач у спірні періоди, передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Водночас, ефективним способом порушеного права у даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, щодо позовних вимог призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень , прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві з застосуванням слова може.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Таким чином, вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію та здійснити виплату не підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 ст. 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи встановлені судом обставини та висновок суду про неправомірність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії, суд вважає за необхідне покласти на пенсійний орган судові витрати позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язанням вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.01.2022 за №28 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 січня 2022 року №653 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу роботи за списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання з 01.09.1987 по 28.02.1991 в Комунарському індустріальному технікуму; період роботи з 18.03.1991 по 14.05.1991 в Комунарському металургійному комбінаті на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду у мартенівському цеху; період проходження строкової військової служби з 26.05.1991 по 18.05.1993; період роботи у Алчевскому державному металургійному комбінаті з 17.06.1993 по 25.11.1998 на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у мартенівському цеху, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1076,60 грн.

Повне судове рішення складено 05.03.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.В.Загацька