Справа № 240/33245/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,
24 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася у суд з позовом, у якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо застосування при обрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії (2014 2016 роки) та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 01 березня 2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії (2016 2018 роки).
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що реалізувала своє право на пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1058-IV) вперше, а тому пенсія їй має бути розрахована з урахуванням вимог частини 2 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016 2018 роки).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
12 лютого 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивачу з 09 червня 2005 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі Закон України №3723-XII), а з 01 березня 2019 року позивача переведено на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України №1058-IV. Указує, що позивача з 01 березня 2019 року переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону. Наголошує, що показник середньої заробітної плати при переведені з пенсії за віком, призначеної по Закону України №3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії, оскільки мало місце переведення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом.
16 лютого 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вона використала право на призначення пенсії з 01 березня 2019 року по віку відповідно до Закону України №1058-IV вперше.
04 березня 2023 року від відповідача до суду надійшли копія зави ОСОБА_1 від 21 березня 2019 року та письмові пояснення, в яких указує, що позивача переведено на пенсію за віком по Закону України №1058-IV без звернення особи, за матеріалами пенсійної справи, оскільки розмір пенсії став більшим, надати докази про отримання СМС-повідомлення про переведення не має можливості, оскільки вони надсилаються Пенсійним фондом України централізовано.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що позивачу з 09 червня 2005 року призначена пенсія за віком відповідно Закону України №3723-XII.
З 01 березня 2019 року позивача переведено з пенсії за віком відповідно до Закону України №3723-XII на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України №1058-IV.
22 серпня 2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою з питанням перерахунку пенсії.
Листом від 20 вересня 2023 року відповідач повідомив, що ОСОБА_1 до 01 березня 2019 року отримувала пенсію за віком, призначену на умовах Закону України №3723-XII, з 01 березня 2019 року переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV. При цьому, при указаному перерахунку розмір пенсії обчислено з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014 2016 роки, оскільки застосування для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески за 2016 2018 роки у зв`язку з переходом з пенсії за віком відповідно до Закону України №3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV чинним законодавством не передбачено.
Уважаючи свої права та інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.
Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд зауважує на таке.
Відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про переведення її з одного виду пенсії на інший з 01 березня 2019 року. Крім того, відповідач не заперечує, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється в автоматичному режимі. За відсутності доказів про належне повідомлення позивача про переведення з одного виду пенсії на інший, а також про розрахунок нарахованої пенсії після такого перерахунку, суд уважає, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважних причин, оскільки про такий розрахунок дізналася тільки з листа відповідача від 20 вересня 2023 року, а тому має право на поновлення строку звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 46 Основного Закону закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За правилами частини 2 статті 40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, частиною 3 статті 45 Закону України №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України №1058-IV.
Відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
Таким чином, частиною 3 статті 45 Закону України №1058-IV встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України №1058-IV.
У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку відповідача та до 01 березня 2019 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Вже з 01 березня 2019 року позивача переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України 3723-ХІІ, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України №1058-IV.
Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.
Тобто, позивача з 01 березня 2019 року переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.
Таким чином, ураховуючи, що в цьому випадку мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України №3723-ХІІ, на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.
З огляду на викладене, відсутні підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року призначення такої пенсії 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік.
Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.
Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис