Справа № 359/240/24
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 359/240/24
Провадження 2-а/359/18/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Дьяченку В.В.,

представника позивача Полянської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року адвокат Полянська С.В., в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом у якому просить суд скасувати постанову серії ЕАТ №8185261 від 22.11.2023 року, провадження у справі закрити.

Свої вимоги, позивач обґрунтовує наступним,02.12.2023 ним було отримано відправлення від Управління патрульної поліції м. Києва через портал Укрпошта, в якому знаходилась спірна постанова серії ЕАТ №8185261 від 22.11.2023 року. За змістом якої 22.11.2023 заступником командира роти 4 бат. 5 роти УПП в м. Києві Стельмах М.С., було винесено протиправну та незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №8185261 від 22.11.2023 року на позивача, а саме за порушення п. 2.9 (в) ПДР України, зокрема зі змісту постанови вбачається, що 21.11.2023 о 22.40 год. м. Київ, Данченка-Жашківська, 60, водій керував транспортним засобом без державного номерного знака, при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України. За вказане правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Представник позивача зазначає, що з даними твердженнями не згоден, оскільки ПДР України не порушував. З невідомих йому причин поліцейський не встановивши всіх обставин справи, діючи виключно на власному переконанні, виніс оскаржувану постанову, тим самим здійснивши порушення його законних прав. При винесенні постанови не були враховані вимоги ст. 268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме право позивача на юридичну допомогу, збір і надання доказів. Також зазначає, що поліцейським при накладенні стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винен ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою судді від 22.01.2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

19.02.2024 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції О.Бобошко., який діє на підставі довіреності, надійшов до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказав на те, що твердження викладені позивачем у позові є хибними, а позовній вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що з боку інспектора не було порушено процедуру розгляду справи, а під час винесення спірної постанови, поліцейський діяв на підставі та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений законодавством України. Також зазначила, що позивач керував транспортним засобом без номерного знака, на підтвердження чого надали копію відеозапису з боді камери поліцейського та фотографії. Звернув увагу, що позивача 28.12.2023 постановою Полільського районного суду міста Києва притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, оскільки правила дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Законність та обґрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору в цій справі.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Встановлено, що заступником командира роти Стельиах М.М. 21.11.2023 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 8185261.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень.

З постанови слідує, що 21.11.2023 о 22.40 год. водій ОСОБА_1 , м. Київ, Данченка-Жашківська, 60, водій керував транспортним засобом без державного номерного знака, при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України.

З дослідженого у судовому засіданні відео вбачається, що позивач керує транспортним засобом, який не має державного номерного знака та працівниками поліції були роз`яснені позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП. Також представником відповідача на підтвердження відсутності переднього номерного знаку на автомобілі позивача надано суду фотографії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

Крім того, до відзиву відповідачем долучено копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, за змістом даної постанови судом було встановлено, що « ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q5, без державних номерних знаків, у стані алкогольного сп`яніння».

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскаржуваною в межах спірних правовідносин постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за керування транспортним засобом без державного номерного знака, що є порушенням п. 2.9 (в) ПДР, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Частиною 1 ст.121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Пунктом 12.9 (в) ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 4.1 розділу 1 ДСТУ 4278:2019 «Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування» кількість знаків на транспортних засобах має бути: на автомобілях: два знаки.

Наказом Міністерства оборони України від 12 листопада 2013 року № 766 затверджені Зміни до Правил використання номерних знаків, установлення (нанесення) розпізнавальних знаків, кольорографічних схем, написів і спеціальних сигналів на транспортних засобах Збройних Сил України, затверджених наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2006 року № 184, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 20 квітня 2006 року за N 462/12336.

Відповідно до п. 1.4. Правил кількість номерних знаків на транспортних засобах повинна становити: на всіх типах автомобілів, автобусів, тягачів колісних, тягачів транспортерів, шасі, тракторів два номерні знаки, що встановлюються спереду та ззаду.

Вбачається, що законодавством України передбачена обов`язкова наявність на всіх типах автомобілів двох номерних знаків, які встановлюються спереду та ззаду.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, адміністративний позов не містить належного обґрунтування того, що позивач не допускав порушення ПДР України, а навпаки порушення, яке оскаржує позивач зафіксовано технічним засобом, який додано відповідачем до відзиву, який був досліджений у судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Суд зазначає, що відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 121, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 139, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальностізалишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Чирка С.С.