Справа № 140/33882/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33882/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Мандрик В.В., в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, військовослужбовець) звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_2 , військова частина, відповідач) щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме: за періоди з 08.03.2022р. по 30.03.2022р., з 11.08.2022р. по 15.08.2022р., 30.09.2022р. по 06.10.2022р., з 27.03.2023р. по 04.04.2023р. та з 05.06.2023р. по 05.07.2023р., з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме: за періоди з 08.03.2022р. по 30.03.2022р., з 11.08.2022р. по 15.08.2022р., 30.09.2022р. по 06.10.2022р., з 27.03.2023р. по 04.04.2023р. та з 05.06.2023р. по 05.07.2023 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника з 25 лютого 2022 року.

Під час проходження служби військовослужбовець приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, в зв`язку з чим неодноразово отримував поранення та проходив довготривале лікування і перебував на стаціонарному лікуванні, а відтак має право на виплату додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022р., за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я, а саме: з 08.03.2022 р. по 30.03.2022 р., з 11.08.2022 р. по 15.08.2022р., 30.09.2022р. по 06.10.2022р., з 27.03.2023р. по 04.04.2023р. та з 05.06.2023 р. по 05.07.2023 р.

Однак, всупереч вимогам Постанови №168 відповідач не виплачував солдату винагороди згідно вимог чинного законодавства.

Таким чином, позивач вважає, що у діях відповідача наявна протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у відповідності до Постанови КМУ №168 за вищевказані періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я.

За таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін відповідно до статті 262 КАС України (арк.спр.172).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що довідки військово-лікарської комісії, якими позивачу надавалися відпустки за станом здоров`я на 30 календарних діб не містять даних про те, що поранення отримане ним при захисті Батьківщини, відтак зазначені довідки не могли бути підставою для виплати військовослужбовцю додаткової грошової винагороди за період перебування його у відпустках (арк.спр. 175-177 зворот).

Крім того, зазначає, що позивач із рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про перерахування грошового забезпечення з урахуванням довідки про обставини поранення не звертався, а тому вимога позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною є безпідставною, а відтак не може бути задоволена, оскільки нарахування грошового забезпечення позивачу відбувалося відповідно до норм чинного законодавства.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з врахуванням викладених у відзиві заперечень.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Як вбачається з копії військового квитка, ОСОБА_1 , на підставі наказу Верховного Головнокомандувача Збройних сил України від 22.02.2022 №2 Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період призваний на військову службу по мобілізації (арк. спр. 15).

З матеріалів справи випливає, що позивач був призваний до лав Збройних сил України по мобілізації згідно Указу Президента України Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 року №65/2022 Ковельським РТЦК та СП Волинської області з 25 лютого 2022 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 25 лютого 2022 року солдат, який прибув з 2 відділу Ковельського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Волинської області, зарахований на військову службу за призовом в особливий період, на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 2 механізованої роти 1-го механізованого батальйону, що підтверджується витягом з наказу та копією військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Ратнівським районним військовим комісаріатом Волинської області 25.11.1992 (арк.спр.14 зворот 16).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №44 від 27.02.2022, який виданий на підставі бойового розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 591т/окп від 24.02.2022 року ОСОБА_1 27.02.2022 року вибув в район виконання бойових завдань на території України.

Під час проходження служби військовослужбовець приймав безпосередню активну участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони України, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим неодноразово отримував поранення, а відтак проходив довготривале стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я та перебував у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками військово-лікарської (медичної, лікарсько-експертної) комісії.

Так, відповідно до виписки із медичної карти закладу охорони здоров`я в м. Житомир(стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 08.03.2022 по 14.03.2022 після уламкового вогнепального поранення, отриманого 07.03.2022 о 22.00 год. в зоні бойових дій, внаслідок обстрілу в/ч НОМЕР_4 . Був госпіталізований у хірургічне відділення з множинними пораненнями м`яких тканин правого плеча, правої бокової ділянки та правого стегна (арк. спр.17).

Згідно з випискою-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №724/22, виданої Центром неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО КНП «Госпіталь ветеранів війни» ЖОР, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.03.2022 по 25.03.2022 (арк. спр.17 зворот -18).

Як випливає з довідки військово-лікарської комісії від 25.03.2022 №40, позивач потребує звільнення від виконання службових обов`язків на п`ять діб (арк.спр. 18 зворот).

З копії первинної медичної картки (форма 100) від 11.08.2022 вбачається, що 06.08.2022 ОСОБА_1 отримав поранення на бойових позиціях у селі Якомлівка, з приводу чого 11.08.2022 звертався за медичною допомогою в госпіталь міста Краматорськ та від госпіталізації відмовився (арк.спр.19-19 зворот).

Відповідно до виписки із медичної карти (стаціонарного) хворого №3557, військовослужбовець перебував на стаціонарному лікуванні з 30.09.2022 по 06.10.2022 (арк.спр.20).

Як слідує з виписки із медичної карти (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 №807, останній перебував на стаціонарному лікуванні з 28.03.2023 по 04.04.2023 через отримані ним 27.03.2023 вибухову травму зі струсом головного мозку (арк.спр. 21 зворот).

Крім того, відповідно до консультативного висновку спеціаліста, виданого ПХГ "Шевченково" солдат ОСОБА_1 перебував на медичному обстежені з 27.03.2023 (арк.спр. 22 зворот).

27.05.2023 позивач отримав чергове поранення (згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як важка), в госпіталь звернувся 05.06.2023, йому рекомендовано лікування у травматолога поліклініки з 06.06.2023, що підтверджується копією медичної картки №8678 (форма 300) та довідкою №289 від 05.06.2023 (арк.спр. 23 зворот-25).

Згідно з довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії від 14.06.2023 № 5010 військовослужбовець потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів у зв`язку з травмою, пов`язаною з проходженням військової служби та захистом Батьківщини (арк.спр. 25 зворот).

Таким чином, згідно вищевказаних довідок про обставини травм, поранення позивача, пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини.

Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, останні відносяться до тяжких.

На підставі ст.81 графи II Розладу хвороб, ОСОБА_1 потребував відпусток за станом здоров`я.

Вважаючи дії Військової частини НОМЕР_5 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди згідно Постанови №168, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я внаслідок поранень/травм, пов`язаних з участю в бойових діях для забезпечення оборони, захисту Батьківщини протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100 000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100 000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100 000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.

Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Підпунктом в пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: Потребує: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.

Згідно із підпунктом а пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

За приписами абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Як встановлено судом, з 07.03.2022 року під час виконання бойових завдань (службових обов`язків), захищаючи Батьківщину в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, внаслідок обстрілу, позивач неодноразово отримував вибухові травми, поранення.

При цьому, матеріалами справи, зокрема, виписками закладу охорони здоров`я в м. Житомир, військова частина НОМЕР_4 , Центру неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО КНП «Госпіталь ветеранів війни» ЖОР, ПХГ "Шевченково" підтверджено, що ОСОБА_1 з 08.03.2022 по 25.03.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Також, беззаперечним є факт перебування військовослужбовця в період з 26.03.2022 по 30.03.2022 та з 14.06.2023 по 05.07.2023 у відпустках за станом здоров`я після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 25.03.2022 №40, виданою КНП «Госпіталь ветеранів війни» Житомирської обласної ради, та випискою із медичної карти (стаціонарного) хворого №3557, виданою КНП «Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка», згідно з якими позивачу надавалися відпустки за станом здоров`я» та відповідно до яких ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні не містять даних про те, що поранення отримане позивачем при захисті Батьківщини, а тому зазначені довідки не могли бути підставою для виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період перебування його у відпустках, оскільки не зазначення даних обставин обумовлено саме відсутністю довідки (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України) про обставини травми ОСОБА_1 , що видається командиром військової частини, у якій проходить службу позивач та яка була надана солдату.

На переконання суду, зважаючи на обставини отриманих травм, викладених у довідках командира військової частини НОМЕР_5 та характер травм, що зазначені у медичних довідках, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, як такий, що перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 08.03.2022 по 25.03.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023 та у відпустках після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії в період з 26.03.2022 по 30.03.2022 та з 14.06.2023 по 05.07.2023.

Щодо виплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 11.08.2022 по 15.08.2022 суд констатує.

Письмовими матеріалами справи підтверджується, що згідно доповіді командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 внаслідок масового артелерійського обстрілу противником в районі населеного пункту Яковлівка Бахмутського району Донецької області отримав поранення солдат ОСОБА_1 .

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 25.09.2022 було проведено службове розслідування та винесено наказ від 26.11.2022 про результати службового розслідування, яким встановлено, що солдат ОСОБА_1 06.08.2022 виконував бойове завдання за призначенням відповідно до запису в журналі бойових дій та внаслідок вибуху боєприпасів отримав поранення. На підставі наказу про службове розслідування та акта службового розслідування вважати, що поранення солдата ОСОБА_1 отримано під час виконання бойового завдання у зв`язку з чим начальнику медичної служби було наказано скласти відповідну довідку (арк.спр.62 зворот -68).

Відтак, на переконання суду, за період з 11.08.2022 по 15.08.2022 військовослужбовцю потрібно виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн., а доводи відповідача про ненарахування додаткової винагороди з причин відмови позивача від госпіталізації і як наслідок відсутності висновку військово-лікарської комісії та виписки про зазначення, що травмування повязане із захистом Батьківщини не заслуговують на увагу суду з підстав вищезазначених.

Більше того відповідач сам не заперечує, що позивач перебував у відрядженні в районі виконання бойових завдань, з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 .

Сторони також не заперечують тієї обставини, що позивач за оскаржувані періоди частково отримав додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України солдату ОСОБА_1 виплачувалась у відповідності до наказів командира військової частини НОМЕР_1 на підставі рапортів командира підрозділу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 281 від 22.03.2022 «Про виплату додаткової винагороди» за березень 2022 року, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень за період з 01.03.2022 по 31.03.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 409 від 01.05.2022 Про виплату додаткової винагороди за квітень 2022 року, ОСОБА_1 було здійснено доплату додаткової винагороди в розмірі 56 451 гривню 75 копійок за період з 01 березня по 25 березня 2022 року .

Щодо виплати додаткової винагороди 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 27.03.2023 року по 04.04.2023 року, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №600 від 02.04.2023 року Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 12903 гривні 23 копійки за період з 28.03.2023 року по 31.03.2023 року.

Отже, позивач має беззаперечне право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08.03.2022 по 25.03.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023, з 05.06.2023 по 13.06.2023 та у відпустці після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії в період з 26.03.2022 по 30.03.2022 та з 14.06.2023 по 05.07.2023, з урахуванням виплачених сум.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності вчинення своїх дій.

Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суду слід зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета визначена в статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При вирішенні даної справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, у спосіб прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 гривень у відповідності до Постанови КМУ №168 за періоди, а саме: з 08.03.2022 по 30.03.2022, з 11.08.2022 по 15.08.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023 та з 05.06.2023 по 05.07.2023 включно з урахуванням виплачених сум.

Керуючись статтею 72-77, 90, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) - адвоката Мандрика В.В. до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме: за періоди з 08.03.2022 по 30.03.2022, з 11.08.2022 по 15.08.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023 та з 05.06.2023 по 05.07.2023 з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме: за періоди з 08.03.2022 по 30.03.2022, з 11.08.2022 по 15.08.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023 та з 05.06.2023 по 05.07.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст рішення складено та підписано 05 березня 2024 року.