Справа № 160/4571/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2024 рокуСправа № 160/4571/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна С.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення безпідставно отриманих коштів та моральної шкоди, -
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови № 1ДІ № 00347892 від 16.05.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради від 02.02.2024 року винесену державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марченком Олексієм Богдановичем у виконавчому провадженні 74029877;
стягнути з відповідача на користь позивача 2224 грн. незаконно стягнутих коштів;
стягнути з відповідача на користь позивача 7000 грн. моральної шкоди;
стягнути з відповідача на користь позивача 7000 грн. витрат на правничу допомогу та витрати про сплаті судового збору.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач безпідставно відкрив виконавчі провадження, оскільки пропущено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Внаслідок незаконного відкриття виконавчих проваджень позивач вимушений був безпідставно перерахувати стягувачу 2224 грн. Позивач внаслідок незаконних дій відповідача зазнав моральних страждань: психологічне напруження, розчарування, незручності.
Ухвалою суду від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься у матеріалах справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Відповідач відкрив два виконавчих провадження з приводу примусового виконання виконавчих документів:
постанови № 1ДІ № 00347892 від 16.05.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
Постановою від 02.02.2024 року відкрито виконавче провадження 74029877.
Постановою від 08.02.2024 року відкрито виконавче провадження 74093569.
Боржником у виконавчих провадженнях є позивач, а стягувачем третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Постанова № 1ДІ № 00347892 від 16.05.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради вступила у законну силу (набрала чинності) 17.07.2023 року, а постанова № РАП 10277 від 10.03.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради 24.03.2023 року відповідно.

Згідно п.2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. (частини 1 та 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан станом на день винесення оскаржуваних постанов та на день розгляду справи триває.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

За вказаних обставин строки пред`явлення виконавчих документів: постанови № 1ДІ № 00347892 від 16.05.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської рада та постанови № РАП 10277 від 10.03.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, перервались та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

З огляду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому як Кодексом про адміністративні правопорушення так і іншими законами України, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», суд вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання, тому суд доходить до висновку про правомірність оскаржуваних постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, оскільки останні винесені вже під час дії воєнного стану на всій території України.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 15.03.2023 року у справі № 260/2595/22.

За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог:

визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови № 1ДІ № 00347892 від 16.05.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради від 02.02.2024 року винесену державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марченком Олексієм Богдановичем у виконавчому провадженні 74029877;

визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови № РАП 10277 від 10.03.2023 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради від 08.02.2024 року винесену державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марченком Олексієм Богдановичем у виконавчому провадженні 74093569.

Щодо позовної вимоги: стягнути з відповідача на користь позивача 2224 грн. незаконно стягнутих коштів, то суд зазначає наступне.

Позивач на виконання постанов відповідача про відкриття виконавчих проваджень від 02.02.2024 року № 74029877 та від 08.02.2024 року № 74093569 перерахував грошові кошти у розмірі 2224 грн., що підтверджується двома квитанціями, що містяться у матеріалах справи.

Оскільки судом не встановлено під час розгляду справи винесення відповідачем протиправних рішень, то суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, суд керується наступним.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Положеннями статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Так, згідно із правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Оскільки судом не встановлено під час розгляду справи винесення відповідачем протиправних рішень відносно позивача, то суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката) покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 ) до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49101, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр-т. Дмитра Яворницького, буд. 60, ) про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення безпідставно отриманих коштів та моральної шкоди відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Суддя С.В. Златін