Справа № 400/1147/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 р. № 400/1147/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівський район, Львівська область, 79016, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,

провизнання протиправним та скасування рішення від 23.01.2024 № 51, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.01.2024 № 51;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати подання заяви, а саме з 17.01.2024.

Позов позивачка умовтиувала тим, що на день звернення до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком вона досягла 45 років і мала загальний страховий стаж понад 51 рік, з яких більш ніж 25 років стаж на роботах із особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. На переконання позивачки, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) вона має право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

У відзивах на адміністративний позов відповідачі заперечили проти позовних вимог і просили в їх задоволенні відмовити повністю.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області аргументувало відзив на адміністративний позов від 21.02.2024 № 1300-5903-9/29900 тим, що на день звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком за списком № 1 були відсутні підстави у призначенні їй вказаної пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), а саме недосягнення нею 50-річного віку. Відповідач також наголосив на тому, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, так як норми пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV під час розгляду заяви позивачки були чинними (не визнанні неконституційними та не скасовані).

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у відзиві на позовну заяву від 27.02.2024 закцетувало увагу на тому, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано неконституційним положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, та не відновлено дію попередньої редакції статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Таким чином, рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 не змінило правового регулювання спірних правовідносин та не дає підстав вважати незаконним оскаржуване рішення.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, встановленому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а також витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області ряд доказів.

До відзиву на позовну заяву від 27.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області додало витребувані судом докази.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується її паспортом громадянина України.

Згідно із записами №№ 2-10 трудової книжки позивачки серія НОМЕР_1 , виданої 28.10.1997, з 28.10.1997 вона працювала на роботах з особливими умовами, що передбачені списком № 1 (розділ XXIV, підрозділ 6 позиція 24.6-1), за результатами чергових атестацій робочих місць яких 01.04.2005, 31.03.20210, 31.03.2015 і 31.03.2020 підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1.

Відповідно до довідки ВП «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.01.2024 № 0034.02/09-5 позивачка у період з 28.10.1997 по 30.03.2005, з 31.03.2005 по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по 02.01.2024 працювала на посадах, що передбачені списком № 1 (розділ XXIV).

17.01.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою за призначенням/ перерахунком пенсії за віком на пільгових умовах за список № 1, тобто коли їй виповнилось 45 років.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивачки була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке 23.01.2024 прийняло рішення № 51 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV у зв`язку з недосягненням пенсійного віку (50 років).

При цьому в рішення від 23.01.2024 № 51 зазначено, що страховий стаж позивачки складає 51 рік 01 місяців 22 дні, пільговий стаж за списком № 1 становить 25 років 03 місяці 28 днів.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.01.2024 № 51 протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Так, позивачка переконана, що відповідачі порушили її право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас в абзаці першому пункту 5 мотивувальної частини рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, що набрав чинності 11.10.2017, доповнено Закон № 1058-IV розділом XIV1, який містить абзаци один-чотирнадцять пункту 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років які народилися по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.»

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VIII збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Пунктом 3 Рішення № 1-р/2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 1058-ІV встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 для жінок. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов до висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відтак у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Тому відмова відповідача в призначенні позивачці, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, мала страховий стаж роботи 51 рік 01 місяць 22 дні, у тому числі на роботах за списком № 1 25 років 03 місяці 28 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Водночас суд врахував, що більша частина періоду роботи позивачки із особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 мала місце в період до 01.04.2015 (всього 17 років 05 місяців 04 дні, що більше за 07 років 06 місяців необхідний стаж роботи жінок на зазначених роботах для отримання права на пенсію за віком на пільгових умовах).

Отже, на день звернення до органів Пенсійного фонду України позивачка мала необхідний обсяг загального страхового стажу (понад 20 років), пільгового стажу за списком № 1 (понад 07 років 06 місяців) та досягнула 45 річного віку, що свідчить про набуття нею права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується позовної вимоги позивачки зобов`язати відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з 17.01.2024, то суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості, яке закріплене статтею 46 Основного Закону України, між позивачкою і відповідачем виникли з моменту отримання останнім заяви позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Виходячи із змісту конституційного права на соціальний захист зазначені правовідносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмежений діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи статтю 46 Закону № 1058-ІV та обставини цієї справи, суд прийшов до висновку, що оскільки непризначення пенсії позивачці відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то призначення пенсії має проводитися з дня відповідного звернення позивачки до відповідача без обмеження будь-яким строком, а саме: з 17.01.2024.

Оскільки позивачка подавала заяву на призначення пенсії за вислугою років до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, і вона проживає на території Миколаївської області, тому суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією про сплату від 06.02.2024 № YST-7T2D-1K1E, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 968,96 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Оскільки цим рішенням позов задоволено, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: по 484,48 грн з кожного (?968,96 : 2 = ?484,48).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівський район, Львівська область, 79016; ) і Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.01.2024 № 51.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17.01.2024.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 484 (Чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівський район, Львівська область, 79016; ) судовий збір у розмірі 484 (Чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 05 березня 2024 року