Справа № 280/2118/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 280/2118/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі №280/2118/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що полягають у здійсненні 08 травня 2022 року призову за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без урахування належності до осіб з інвалідністю;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04 червня 2022 року № 140 в частині зарахування до списків в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - особи з інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач постався на те, що він є особою з інвалідністю 3 групи. Вказує, що 08 травня 2022 року Центральним об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Запорізької області позивача призвано на військову службу по мобілізації. Проте, згідно зі статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач відноситься до категорії осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, отже був призваний незаконно.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача ознак протиправності, оскільки під час воєнного стану звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII. Посилання позивача, який є військовослужбовцем на час виникнення спірних відносин, на положення статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» суд визнав безпідставними, оскільки вказаною нормою регулюються питання відстрочки від призову, що можливе до моменту набуття статусу військовослужбовця.

В апеляційній сказі на рішення суду першої інстанції позивач вказує на те, що оскільки він є особою з інвалідністю, то призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не підлагає. Позивач стверджує, що згоди на призов на військову службу він не надавав та йому не було роз`яснено право на відстрочку за приписами ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Суд першої інстанції, на його думку, вдався лише до формального аналізу законодавства без вирішення спору по суті. З огляду на приведені в апеляційній скарзі обставини просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що наказом начальника Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області від 08 травня 2022 року № 204 солдата ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації.

З метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 направлено на військово-лікарську комісію, за результатами якої позивача визнано придатним до військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 червня 2022 року № 140 ОСОБА_1 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Військовослужбовця з 04 червня 2022 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, на котлове забезпечення зараховано з сніданку 05 червня 2022 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 січня 2023 року № 32 солдата призваного по мобілізації ОСОБА_1 , сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 16 січня 2023 року №4-РС увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

В матеріалах справи наявна Довідка до акту огляду МСЕК від 20 квітня 2022 року серії 12 ААВ №627887, згідно якої позивачеві під час повторного огляду встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання).

Крім того, наявними у справі доказами підтверджено, що 08 травня 2022 року позивач прибув до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області для визначення його призначення на особливий період.

Цього ж дня він був направлений для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до проходження військової служби.

08 травня 2022 року за результатами проходження військово-лікарської комісії позивач був визнаний придатним до військової служби.

27 жовтня 2022 р. позивач звірнувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо звільнення його з військової служби з лав ЗСУ через наявність інвалідності, у відповідь на який т.в.о. начальника штабупершого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 було повідомлено про відсутність підстав для звільнення з військової служби.

Позивач наполягає на тому, що під час проходження ВЛК в Центральному об`єднаному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя ним повідомлялось щодо встановлення йому третьої групи інвалідності, що з урахуванням статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виключає можливість призову для проходження військової служби, проте його доводи не були взяті до уваги та в нього відмовились прийняти відповідні докази на підтвердження встановлення йому інвалідності.

Про ці обставини ним повідомлялось у рапорті від 27.10.2022 на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 .

Виходячи з обставин справи, позивач виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 30.01.2023 та перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 .

Що стосується вимоги позивача про скасування наказу ВЧ НОМЕР_1 від 04.06.2022 №140 в частині зарахування до списків військової частини, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо безпідставності такої, з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє, в тому числі, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частини 5 статті 1 Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною 10 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до статті 18-1 Закону № 2232-ХІІ в редакції Закону станом на 21.03.2023 під час дії воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться та призовні комісії утворюються для розгляду питань щодо організації та проведення медичного огляду осіб, які перебувають на військовому обліку призовників та досягли 27-річного віку, взяття їх на військовий облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку;

направлення призовників, які виявили бажання вступити до закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, для проходження випробувань та складання вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні.

Відповідно до положень ст.ст.24, 26 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ст.39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ) визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема і щодо прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачено, що особи з інвалідністю не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Виходячи з приведеного нормативно-правового регулювання, колегія суддів враховує, що позивачем оскаржується лише наказ в частині зарахування його до списків військової частини та свою вимогу позивач обгрунтовує положенням ст. 23 Закону № 3543-ХІІ. Однак не оскаржується ані висновок військово-лікарської комісії, яким позивач визнаний придатним до військової служби, ані наказ Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з основної діяльності) м. Запоріжжя №204 від 08.05.2022 про призов резервістів на військову службу під час мобілізації, відповідно до якого позивач був призваний та направлений для проходження віськової служби.

Тобто позивачем не оскаржувались рішення відповідних компетентних органів, що передували та слугували підставою для прийняття оскаржуваного наказу про зарахування до списків військової частини.

Також колегією суддів враховується відсутність доказів, які б підтверджували доводи позову та апеляційної скарги щодо відмови Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя або ВЛК у прийнятті доказів позивача щодо наявності у нього інвалідності.

Крім наведеного, в матеріалах справи наявна копія витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №32 від 30.01.2023, згідно якої позивач увільнений від займаних посад з 30.01.2023 та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, оскаржуваний наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.06.2022 №140 в частині зарахування позивача до списків військової частини, як акт індивіуальної дії, вичерпав свою силу та не є чинним на час вирішення судового спору. Крім того, мотиви позову в цій частині стосуються виключно питання щодо законності призову, водночас, відповідний наказ, як зазначалось вище, позивач не оскаржував. Інших доводів щодо протиправності спірного наказу не наведено.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, стала позиція Верховного Суду зводиться до того, що такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (така правова позиція висловлена, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, відступати від якої суд підстав не має).

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дій Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області, що полягають у призові позивача за мобілізацією, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції стосовно відсутності доказів у справі, з яких можливо було б встановити, що позивач надавав територіальному центру комплектування та соціальної підтримки докази щодо наявності у нього інвалідності під час направлення для проходження військово-лікарської комісії та формуванні військовозобов`язаних до команд на відправку до військових частин. Доводи позивача про усне повідомлення щодо цих обставин колегією суддів відхиляються, оскільки такі обставини мають підтверджуватись лише відповідними документами, та крім того, як зазначалось вище, позивачем не оскаржувався висновок ВЛК щодо його придатності до військової служби.

З моменту набуття особою статусу військовослужбовця, під час воєнного стану звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

Отже висновок суду першої інстанції стосовно відсутності в діях Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області ознак протиправності щодо призову на військову службу та направлення позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини є законним та обгрунтованим.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, отже колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до приписів ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 250, 287, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі №280/2118/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко