Справа № 205/12581/23
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Галушко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро адміністративну справу №205/1258/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Гаврик Дмитро Валерійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Гаврик Дмитро Валерійович, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження.

Позов обґрунтовано тим, що 07.11.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1213 КУпАП постановою серії ЕАТ № 8098036 за те, що позивач 07.11.2023 року о 21 год. 39 хв. рухався в темну пору з неосвітленим знаком, чим порушив вимоги п. 2.9.в. Правил дорожнього руху (далі ПДР) та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн.

Позивач вважає постанову незаконною, оскільки: у постанові не зазначено яким саме номерний знак був неосвітленим, у п. 7 постанови не зазначено докази, на яких ґрунтуються висновки інспектора, у п. 8 постанови відсутній підпис позивача, що свідчить про те, що останній не ознайомлений з його конституційними правами.

Позивач зазначив, що під час початку руху жодних несправностей автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, виявлено не було, конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення заднього номерного знаку під час руху. отже, позивач не міг знати про можливу несправність. Одна лампочка освітлення номерного знаку автомобіля могла вийти з ладу через низьку якість дорожнього покриття, а інша працювала, але була забруднена внаслідок мряки, яка була того дня. Однак, інспектором не було взято до уваги, що ця забрудненість давала можливість чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів. Окрім того, на думку позивача, інспектор повинен був звільнити позивача від відповідальності та обмежитися усним зауваженням, а також пропозицією вжити заходів, передбачених п. 31.5 ПДР.

На підставі викладеного та оскільки неосвітлений задній номерний знак не є перешкодою для подальшого руху автомобіля і не загрожує безпеці дорожнього руху, позивач просить скасувати постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 24.11.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30.01.2024 року на електронну пошту суду від представника відповідача Марченка А.О., а 21.02.2024 року від третьої особи інспектора Гаврика Д.В., надійшли відзиви на позов, в яких заперечували проти позову. Заперечення обґрунтовані тим, що постанова повністю відповідає вимогам законодавства, поліцейський розглянув справу з дотриманням вимог чинного законодавства. Так, 07.11.2023 року о 21 год. 39 хв. на трасі М30 у Дніпровському районі Дніпропетровської області інспектор зупинив транспортний засіб «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач на підставі абзацу 11 п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів. службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1456: проїзд транспортного засобу через контрольний пункт в`їзду-виїзду. Під час спілкування інспектора з позивачем виявлено порушення останнім вимог пп. в п. 2.9 ПДР, яким заборонено керувати транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. Позивач і на місці зупинки, і в позові визнав, що номерний знак не було освітлено. Також зазначене підтверджується відеозаписом з портативних відео реєстраторів поліцейських згідно з вимогами Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026. Розгляд справи проведено інспектором відповідно до чинного законодавства. Позивач проставив свій підпис у постанові на підтвердження ознайомлення зі своїми правами. Постанова складена на відповідному бланку, зразок і технічний опис якого передбачено додатками 5, 15 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем не надано. При цьому, зразок постанови про накладення адміністративного стягнення не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, тобто не зазначення в постанові таких відомостей не свідчить про незаконність такої постанови чи відсутність події відповідного правопорушення. Також представник відповідача зазначив, що водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, а також стежити за ним, тому необізнаність про несправність освітлення номерного знаку не виправдовує позивача. Окрім того, звільнення особи від відповідальності за ст. 22 КУпАП є правом органу (посадової особи), уповноваженого вирішувати справу, тобто застосовується на розсуд такого органу. Позивачем не додано до позову жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. На підставі викладеного просять у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав. просив задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Марченко А.О. у відзиві просив розглядати спрву за відсутності представника відповідача, в позові відмовити.

Третя особа: інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Гаврик Д.В. у відзиві просив розглядати справу без його участі, у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на таке.

У ході розгляду справи встановлено, що постановою інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гаврика Д.В. серія ЕАТ № 8098036 від 07.11.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1213 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Відповідно до постанови 07.11.2023 року о 21 год. 39 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9.в. ПДР.

06.02.2024 року від представника відповідача Марченка А.О. надійшло клопотання, у якому, посилаючись на пропуск строку звернення позивача до суду з даним позовом, просив залишити позов без розгляду.

Позов до суду надіслано засобами поштового зв`язку 17.11.2023 року, отже строк для звернення з даним позовом не пропущено.

У зв`язку з чим суд постановив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

З наданого представником відповідача відеозапису вбачається, що водій автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , їхав 07.11.2023 року о 21 год. 39 хв. в темну пору доби з повністю неосвітленим заднім номерним знаком.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що позивач дійсно керував автомобілем в темну пору доби без освітлення заднього номерного знаку автомобіля.

Частина 1 статті 1213 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, у вигляді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом в) п. 2.9. ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Позивач не заперечує обставини встановлені в оскаржуваній постанові, тобто він дійсно їхав з неосвітленим номерним знаком автомобіля в темну пору доби, що також підтверджується відеозаписом, наданим представником відповідача.

Однак, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що під час початку руху жодних несправностей автомобіля не було виявлено, тому одна лампочка вийшла з ладу під час руху, а інша була забруднена, а інспектор не взяв це до уваги.

Відповідно до п.п.4 п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Таким чином, на водія покладено обов`язок перевірки перед виїздом справності автомобіля, в тому числі, освітлення.

Частиною 1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вищевказаних аргументів, суд не бере до уваги його доводи щодо роботи освітлення до початку руху та його поломки саме після початку руху. При цьому, з відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що номерний знак був повністю неосвітлений.

Також позивач в обґрунтування позову зазначив, що поліцейський не надав йому можливості полагодити освітлення номеру відповідно до п. 31.5. ПДР та склав протокол.

Відповідно до п. 31.5. ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Таким чином, вказаним пунктом ПДР встановлено обов`язок водія вжити заходів для усунення несправностей, які виникли в дорозі, або якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Отже, обов`язок водія усунення несправностей, які виникли в дорозі, не звільняє його від відповідальності за порушення ПДР, так само як притягнення до адміністративної відповідальності не звільняє від вищевказаного обов`язку.

Окрім того, як вбачається, з відеозапису, наданого представником відповідача, інспектором було запропоновано позивачу усунути недоліки на місці, на що ОСОБА_1 повідомив, що не може їх усунути.

У позові зазначено, що оскаржувана постанова не містить зазначення про докази правопорушення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові по справі № 536/583/17 від 14.02.2018 року, за приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже, такі аргументи позивача не заслуговують на увагу.

Також позивач зазначив, що в постанові відсутній його підпис про роз`яснення йому прав за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП, що свідчить, що позивач не ознайомлений з його конституційними правами. Разом з тим, відсутність підпису позивача саме на його копії постанови не свідчить про те, що йому не було роз`яснено права інспектором.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21 січня 1999 року у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року у справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року у справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року у справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року у справі «Суомінен проти Фінляндії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Враховуючи, що позивачем не доведено, що він їхав з неосвітленим заднім номером у зв`язку з його поломкою, яка виникла після виїзду, а також виходячи з норми, за якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, суд доходить висновку про правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.п. а п. 2.9. ПДР України та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають на покладаються на нього.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ч. 1 ст. 6, 142, 1213, 245-247, 251, 258, 2654, 2791, 283, 287, 289 КУпАП, ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Гаврик Дмитро Валерійович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАТ №8098036 від 07.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123-3 КупАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190 грн, винесену Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Гавриком Дмитром Валерійовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення-відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко