Справа № 200/7648/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Справа№200/7648/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 , до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з червня 2022 року. На виконання виконавчого листа № 2-2992 від 01.12.2011 року виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя, з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 10.10.2011 року. Позивач зазначив, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 17 травня 2023 року змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 600 грн. щомісяця на розмір 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти утримуються із грошового забезпечення та додаткової винагороди з 16.11.2022 року. Позивач зазначив, що під час служби він отримує грошове забезпечення та додаткову винагороду під час дії воєнного стану, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі від 30 000 грн до 100 000 грн. На його звернення (рапорт) щодо неправомірного відрахування аліментів з додаткової винагороди відповідачем надано лист від 04.11.2023 №1553/4216, яким відмовлено в задоволенні його вимог. Позивач вважає, що зазначена додаткова винагорода не має постійного характеру, а тому не підлягає включенню до грошового забезпечення з якого підлягають утриманню аліменти. Позивач вважає, що відповідачем протиправно стягуються аліменти з додаткової винагороди з 16.11.2022 року, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 та виплачується на період воєнного стану.

Військовою частиною НОМЕР_1 було надано відзив на позовну заяву, в якому було зазначено наступне, що відповідно до ст. 81 Сімейного кодексу України визначено, що Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (із змінами), з військовослужбовців Збройних Сил України утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Дані зміни було внесено постановою №1263 11.11.2022, які прямо вказують, що аліменти стягуються з додаткової винагороди. Таким чином, виплата, з якої проводилось відрахування, і є додатковою грошовою винагородою. Дана норма прямо вказує на те, що відрахування аліментів має здійснюватися із врахуванням додаткової грошової винагороди, що відповідач і робив. Окремо відповідач просив застосувати строки позовної давності вважаючи, що позивач пропустив строк звернення до суду з даними позовними вимогами. Відповідач зауважив, що не порушував прав позивача, а його дії відповідають чинному законодавству. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 були надані письмові пояснення, в яких вона зазначила, що у лютому 2023 року, вона звернулася з позовом до Золочівського районного суду Львівської області, про розгляд зміни способу стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 справа №445/368/23, а саме з 600,00 грн. на 1/4 частину всіх його доходів. 17.05.2023 року Золочівський районний суд Львівської області, розглянув справу №445/368/23 та суд вирішив стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини - 1/4 частину всіх його доходів (видів заробітку) до досягнення дитиною повноліття. 09.10.2023 Золочівський районний суд Львівської області розглянув справу №445/368/23 повторно, та враховуючі всі обставини та дослідивши матеріали по справі суд ухвалив, позов ОСОБА_2 (позивача) до ОСОБА_1 (відповідач) про зміни способу стягнення аліментів - задовольнити, а це 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 . На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 , до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 03.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору.

Про відкриття провадження у справі, відповідач був повідомлений належним чином, відповідно до наявності у нього реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 03.01.2024.

Позивач був судом повідомлений про відкриття провадження по справі належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи карткою обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 08.01.2024 №200/7648/23 шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження по справі на електронну скриньку зазначену позивачем у позовній заяві - .

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . Відповідно до наявного в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_3 виданого Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області від 11.02.2003 є громадянином України. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення виданого Військовою частиною НОМЕР_4 від 07.06.2023 року серії НОМЕР_5 є учасником бойових дій.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 , в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 .

Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2022 №29, позивача було призначено на посаду стрільця - регулювальника 1 комендантського відділення 2 комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_1 , що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 06.11.2023 №1553/4275, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Як встановлено судом, та зазначено у заочному рішенні Золочівського районного суду Львівської області від 17.05.2023 по справі №445/368/23, яким було ухвалено: позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17.11.2011 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень за номером справи №445/368/23 за посиланням - https://reyestr.court.gov.ua/Review/111061537, судове рішення по цій справі набрало законної сили - 17.06.2023 року.

Судом встановлено, що на підставі вищенаведеного рішення суду державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Черниш О.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №445/368/23 виданого 19.06.2023 Золочівським районним судом Львівської області було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.07.2023 ВП№72202078 та надіслано разом із супровідним листом на адресу Військової частини НОМЕР_1 . Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, з 17.06.2023 здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом вищенаведену постанову державного виконавця було отримано відповідачем 18.07.2023, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відповідача розташованим у нижньому правому куті на супровідному листі державного виконавця.

Судом встановлено, що Золочівським районним судом Львівської області було ухвалено рішення по справі №445/368/23 від 09.10.2023, відповідно до якого - позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17.11.2011 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом, на виконання вищенаведеної постанови державного виконавця з грошового доходу позивача, відповідач почав відраховувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних доказів: довідка про доходи за період з червня 2022 по листопад 2023 року (включно) виданою відповідачем за вих.№1553/5642 від 18.12.2023 року; розрахунковими листами щодо виплаченої заробітної плати за 03/2023, 04/2023, 05/2023, 06/2023, 07/2023, 08/2023, 09/2023, 10/2023, 11/2023, 12/2023; платіжними інструкціями щодо виплачених сум з аліментів - №1894 від 14.06.2023, №1531 від 15.05.2023, №4176 від 15.12.2023, №2628 від 16.08.2023, №2279 від 17.07.2023, №2278 від 17.07.2023, №2280 від 17.07.2023, №715 від 18.03.2023, №980 від 21.04.2023, №3001 від 21.09.2023, №4360 від 21.12.2023, №3829 від 24.11.2023, №3503 від 27.10.2023.

Як встановлено судом, позивач звернувся з рапортом до відповідача, в якому просив відрахування аліментів здійснювати без врахування додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168. Як зазначив позивач у своєму рапорті, що додаткова винагорода належить до одноразових видів грошового забезпечення.

Відповідачем на рапорт позивача була надана відповідь від 04.11.2023 №1553/4216, в якій було зазначено наступне, що згідно з п.8 постанови КМУ від 26.02.1993 №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (із змінами), з військовослужбовців Збройних Сил України утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Відрахування аліментів має здійснюватися із врахуванням додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та виплачується у період дії воєнного стану. У зв`язку з вищевказаним, вимоги у рапорті позивача не відповідають чинному законодавству і задоволенню не підлягають.

Позивач не погоджуючись з даною відповіддю відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Отже, спірним питанням у даній справі є стягнення аліментів з додаткової грошової винагороди одержаної позивачем під час несення ним військової служби, на підставі постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (надалі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (надалі Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022/, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023 та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Пунктом 1 Постанови №168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до Постанови КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (у редакції, яка діяла до 16.11.2022), зокрема п.п 2 п.1 утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати.

При цьому, пунктом 8 цієї ж постанови (у редакції, яка діяла до 16.11.2022) передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Додаткова винагорода передбачена пунктом 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не має постійного характеру, а передбачена на період дії воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Разом з тим, постановою КМУ від 11.11.2022 № 1263, яка набула чинності 16.11.2022, внесено зміни до пункту 8 Постанови КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», якою передбачено стягнення аліментів з інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

Отже, виходячи з аналізу норм чинного законодавства щодо спірних правовідносин суд дійшов висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 правомірно утримується визначена заочним рішенням суду сума аліментів з повного обсягу грошового забезпечення, що нараховується позивачу.

Стосовно посилань відповідача у його відзиві на позовну заяву щодо застосування до позивача строків позовної давності, суд зауважує, що питання дотримання строків звернення позивачем до суду з даними позовними вимогами було вирішено та належним чином відображено в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 03.01.2024 року.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, відповідач належними та допустимими доказами довів, що при утриманні аліментів з додаткової грошової винагороди, яка виплачувалась позивачу, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01 березня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець