Справа № 380/16973/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/16973/22 пров. № А/857/24278/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області,

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року з питань перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (суддя Кравців О.Р., час ухвалення 15:19 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 27.11.2023),

в адміністративній справі №380/16973/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроном Центр" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України,

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2022 року позивач ТОВ "Агроном Центр" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (далі відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняте Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області: №7124927/38738473 від 28.07.2022; №7124928/38738473 від 28.07.2022; №7124926/38738473 від 28.07.2022; №7124929/38738473 від 28.07.2022; №7124920/38738473 від 28.07.2022; №7124917/38738473 від 28.07.2022; №7124919/38738473 від 28.07.2022; №7124923/38738473 від 28.07.2022; №7124921/38738473 від 28.07.2022; №7145276/38738473 від 02.08.2022; 2) зобов`язати відповідача-2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування податкові накладні: №13 від 14.08.2021 датою її подання 31.08.2021, №20 від 12.08.2021 датою її подання 31.08.2021, №30 від 12.08.2021, датою її подання 31.08.2021, №31 від 12.08.2021 датою її подання 31.08.2021, №32 від 12.08.2021 датою її подання 31.08.2022, №48 від 14.08.2021 датою її подання 31.08.2021, №54 від 13.08.2021 датою її подання 31.08.2021, №60 від 13.08.2021 датою її подання 31.08.2021, №66 від 12.08.2021 датою її подання 31.08.2021, №99 від 01.10.2021 датою її подання 31.10.2021.

Відповідачі позовних вимог не визнали, вважаючи такі необґрунтованим, в суді першої інстанції подали відзиви на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023, яке набрало законної сили 10.07.2023 за наслідками повернення ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 апеляційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняте Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області: №7124927/38738473 від 28.07.2022, №7124928/38738473 від 28.07.2022, №7124926/38738473 від 28.07.2022, №7124929/38738473 від 28.07.2022, №7124920/38738473 від 28.07.2022, №7124917/38738473 від 28.07.2022, №7124919/38738473 від 28.07.2022, №7124923/38738473 від 28.07.2022, №7124921/38738473 від 28.07.2022, №7145276/38738473 від 02.08.2022. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування податкові накладні ТОВ "Агроном Центр": №13 від 14.08.2021, №20 від 12.08.2021, №30 від 12.08.2021, №31 від 12.08.2021, №32 від 12.08.2021, №48 від 14.08.2021, №54 від 13.08.2021, №60 від 13.08.2021, №66 від 12.08.2021, №99 від 01.10.2021, датою їх подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 19848 грн. 00 коп..

Додатковим рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2023, клопотання представника позивача задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь ТОВ АГРОНОМ ЦЕНТР судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

17.10.2023 відповідач Головне управління ДПС у Львівській області подало до суду першої інстанції заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 за нововиявленими обставинами. Просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ Агроном центр в частині рішення від 28.07.2022 №7124923/38738473 про відмову в реєстрації податкової накладної №60 від 13.08.2021.

Позивач подав заперечення на заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 року у справі №380/16973/22 за нововиявленими обставинами, у якому просив відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агроном Центр до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

З цією ухвалою суду від 22.11.2023 не погодився відповідач ГУ ДПС у Львівській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду прийнята з порушенням вимог матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що нововиявленою обставиною, якою обґрунтовується вимога про перегляд рішення суду від 23.03.2023 року у справі №380/16973/22 є вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2023 №1-кп/7591463/23, згідно якого суд вважав доведеною винуватість ОСОБА_1 (згідно установчих документів директор ТОВ Ліаріс - код 43639312) у вчиненні ним пособництва внесенню за попередньою змовою групою осіб в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч.5 ст.27, ч.4 ст.205-1 КК України. У той же час підставою для ухвалення судового рішення від 23.03.2023 року став висновок суду щодо підтвердження наданими до матеріалів справи документами реальності здійснення господарських операцій. Так, відповідно до наданих до суду позивачем документів та пояснень встановлено, що між ТОВ АГРОНОМ ЦЕНТР та ТОВ ЛІАРІС () укладено договір поставки №02/04/2021 від 02.04.2021, згідно з яким ТОВ АГРОНОМ ЦЕНТР нібито поставляє ТОВ ЛІАРІС тушку бойлера. Позивач подаючи в підтвердження правомірності складення податкової накладної №60 від 13.08.2021 подав до повідомлення від 22.07.2022 № про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої зупинено, ввів суд в оману та подав документи, які мають ознаки дефектності та не дає права відображення господарській операції з ТОВ ЛІАРІС. Однак суд першої інстанції взагалі не звернув увагу на наведені доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Крім того, суд першої інстанції, розглядаючи заяву ГУ ДПС у Львівській області у справі №380/16973/22, навів мотиви необґрунтованості такої, фактично перевіряючи відповідність викладених у ній обставин критеріям, які відповідають передбаченим пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, при цьому суд не навів аргументів стосовно покликання заявника на інші норми, викладені у ст.361 КАС України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 22.11.2023, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №380/16973/22 за нововиявленими обставинами.

Позивач ТОВ "Агроном Центр" подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує про її необґрунтованість. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст.361 КАС України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких гуртуються заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, суд визначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «resjudicata» принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд враховує, що у п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі Устименко проти України від 06.10.2015 Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року суд визначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя.

Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Колегія суддів також зазначає, що нова обставина, яка з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Тобто, не є нововиявленими обставинами ті, які виникли після ухвалення рішення (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об`єктивно могли бути долучені як докази; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України тощо. Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази. Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Водночас, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Не можуть визнаватися нововиявленими обставинами і обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону. Надання правової оцінки аналогічним правовідносинам в іншому судовому рішенні також не може вважатися нововиявленими обставинами.

У розглядуваній справі заявник (відповідач) вважає нововиявленою обставиною у даній справі вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2023 №1-кп/7591463/23, згідно якого суд вважав доведеною винуватість ОСОБА_1 (згідно установчих документів директор ТОВ Ліаріс - код 43639312) у вчиненні ним пособництва внесенню за попередньою змовою групою осіб в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 205-1 КК України. ГУ ДПС України у Львівській області зазначив, що злочинні дії ОСОБА_1 щодо внесення в документи, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдивих відомостей, а також неможливість ведення господарської діяльності ТОВ Ліаріс, є обставинами які існували на момент здійснення господарських операцій ТОВ "Агроном Центр" із вказаним контрагентом, проте такі не були відомі ГУ ДПС у Львівській області, є істотними та слугують обставиною, яка могла вплинути на висновки суду, покладені в основу судового рішення та результат розгляду справи.

Колегія суддів зауважує, що обставинами, які зазначаються у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно вважати конкретні юридичні факти, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи.

Разом з тим, обставини, на які посилається ГУ ДПС у Львівській області як на підставу для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, виникли поза межами спірних правовідносин в цій справі та після їх вирішення судом.

Правильно врахував суд першої інстанції, що предметом позову у даній справі були вимоги позивача про скасування спірних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язання їх реєстрації. Підставою позову слугувало те, що вказані рішення не відповідали вимогам обґрунтованості, не були мотивованими, квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних не містили чіткого переліку документів, подання яких платником податків є необхідним для прийняття рішення про реєстрації податкових накладних.

Вказаний предмет та підстави позовних вимог визначають предмет доказування у справі.

У спірних правовідносинах у цій справі до складу предмета доказування входять саме ті обставини, які були покладені в основу кожного зі спірних рішень.

Верховний суд у постанові 16.02.2023 у справі №380/7648/22 зазначив: здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Також Верховний Суд звернув увагу на те, що при розгляді таких спорів судами, крім іншого, має бути встановлено настання обставин, якими обумовлено обов`язок платника податків скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН. Слід зазначити, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій платника податку на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України. Отож предметом розгляду у цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між Позивачем та його контрагентами.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 27 липня 2022 року у справі №520/15348/2020 дійшов висновку, що за відсутності чіткої вимоги щодо документів, які контролюючий орган вважав необхідними для реєстрації податкової накладної, в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної на позивача не може бути перекладена відповідальність у вигляді відмови в реєстрації податкової накладної. Вирішення питання щодо правомірності рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування безпосередньо пов`язане з питанням щодо правомірності зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, як передумови прийняття зазначеного рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в межах розглядуваної справи суд не досліджував питання реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ Ліаріс, а вирішував питання наявності підстав для реєстрації податкової накладної за наслідками господарської операції із цим контрагентом у розрізі прийнятого ГУ ДПС у Львівській області рішення про відмову у її реєстрації.

Слід констатувати, що реальність господарських операцій, за результатами яких були складені податкові накладні та по яким і були прийняті рішення контролюючого органу про відмову у їх реєстрації, не була предметом дослідження у цій справі.

Ті ж обставини, які не існували на момент постановлення спірного рішення про відмову в реєстрації ПН, об`єктивно не можуть бути покладені в основу його прийняття.

Отже, вказані у заяву обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не відповідають критеріям пункту 1 частини другої статті 361 КАС України та не є нововиявленими обставинами у даній справі, оскільки заявник покликається на обставини, які виникли вже після ухваленням судом 23.03.2023 рішення у даній справі.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2024 року у справі №140/14282/20.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19 суд зазначив, що зібрані у кримінальному провадженні докази не є доказами в адміністративній справі, а вирок суду може мати преюдиційне значення для адміністративної справи, якщо в ньому встановлені обставини щодо позивача в адміністративній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип презумпції невинуватості, закріплений пунктом 2 статті 6 Конвенції, вимагає, зокрема, щоб члени суду, виконуючи свої обов`язки, не керувалися упередженою думкою про те, що обвинувачений вчинив дію, яку йому інкримінують; необхідність доказування переважає в обвинуваченні, а сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року).

Отже, пункт 2 статті 6 вимагає від представників держави насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом (рішення у справах «Алене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року.

Тобто за позицією ЄСПЛ вина особи повинна підтверджуватися виключно обвинувальним вироком суду. Обвинувальний акт є лише гіпотетчним припущенням слідчих органів про певні обставини, і точно не є ані документом, що встановлює вину, ані документом, що встановлює юридичні факти.

У розглядуваній справі колегія суддів враховує, що з відмітки на вироку вбачається, що такий датований 17 серпням 2023 року і не набрав законної сили.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені заявником обставинами не є нововиявленими, оскільки в межах розгляду справи №380/16973/22 суд не досліджував питання реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а вирішував питання про правомірність рішень про відмову реєстрації податкових накладних та наявність підстав для реєстрації податкових накладних виходячи з прийнятих ГУДПС у Львівській області рішень про відмову у їх реєстрації. Тобто, обставини, які вказані заявником, не є нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України, оскільки такі не є істотними для вказаної справи обставинами, зокрема і вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2023 №1-кп/7591463/23 жодних обставин, які стосуються позивача, не встановлено.

Таким чином, являються безпідставними доводи апелянта (відповідача-1) про те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення вимог матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржена ухвала суду від 22.11.2023 року за наслідками провадження за нововиявленими обставинами винесена за результатами повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 361-369 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року з питань перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №380/16973/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроном Центр" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 01.03.2024 року

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду