Справа № 500/4604/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4604/23

01 березня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4, в якому просять:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 та Міністерства оборони України щодо повернення для доопрацювання документів для призначення частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька військовослужбовця ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з доданими документами про виплату частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька військовослужбовця солдата ОСОБА_4 під час виконання ним обов`язків військової служби, як членам сім`ї загиблого та прийняти відповідне рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 загинув під час захисту України від військової агресії російської федерації.

У вересні 2022 позивачі звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами, у яких просили виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю їх батька.

Проте листом ІНФОРМАЦІЯ_4 №11/1/369 від 11.01.2023 позивачів повідомлено, що документи, які подавалися ними для отримання вищевказаної грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька, повернуто на доопрацювання через існуючі сумніви про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом зі своїм батьком ОСОБА_4 та вели спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки, що слугувало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

01.07.2022 від представника Міністерства оборони України надійшов до суду відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що позивачі стверджують, що за час життя ОСОБА_4 проживали разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, разом проводили ремонт кімнат у будинку, купували побутові речі, здійснювали оплату комунальних послуг та інше.

Однак, за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітні дочки загиблого, які перебувають у шлюбі, непрацездатними (особами з інвалідністю) і перебували на утриманні ОСОБА_4 . Крім цього за поданими документами про місце реєстрації дочок неможливо встановити, що вони проживали разом зі своїм батьком, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки.

Як вбачається з копій довідок про склад сім`ї та проживання в житловому будинку АДРЕСА_1, вони датовані 02.02.2023 та не вбачається з якого по яке спільно проживали заявники із загиблим.

Відповідно до доданих квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що останні були сплачені ОСОБА_4 , водночас вказане також не може свідчити спільну оплату комунальних послуг та формування єдиного бюджету позивачів із загиблим (арк. справи 47-54).

12.09.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій, серед іншого, зазначено, що родинні відносин між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджуються свідоцтвами про народження.

Факт спільного проживання позивачів в житловому будинку АДРЕСА_1 з часу народження в сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з січня 1993 року по березень 2022 року і по день його смерті підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, довідками про склад сім`ї. Вказаний житловий будинок є спільною подружньою власністю батьків позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копіями будівельного паспорта, паспорта на забудову садиби в населених пунктах України, довідки Заривинецької сільської ради та рішення Заривинецької сільської ради.

Під час проживання у вказаному житловому будинку позивачі разом із своїми батьками та своїми дітьми, вели спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки. Зокрема, спільно проводили ремонт житлових кімнат у будинку, купували побутові речі, здійснювали оплату комунальних послуг, готували їжу. Разом проводили вільний час та святкові дні.

Після розірвання шлюбу батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжували проживати в згаданому житловому будинку разом із позивачами та вести спільне господарство, були членами фермерського господарства. Після розірвання шлюбу батьки майно не розділяли. Будь якого іншого житла ОСОБА_4 не мав та ніколи не проживав окремо від позивачів за іншою адресою. Всі кошти, які заробляли батьки своєю працею вкладали у спільне майно - житловий будинок та господарство, навчання своїх дітей, весілля, тощо.

Крім позивачів та їхніх батьків, в зазначеному житловому будинку проживають з моменту народження ОСОБА_6 , яка є донькою позивачки - ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , який є сином позивачки - ОСОБА_1 . Дані обставини підтверджуються довідками Бучацької міської ради №18, 20 від 02 лютого 2023 року. Після народження онуків та і до часу смерті ОСОБА_4 , батьки позивачів спільно допомагали у вихованні онуків та фактично утримували молоді родини (арк. справи 60-62).

Ухвалою суду від 29.09.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № №560/17953/21.

Ухвалою суду від 26.01.2024 поновлено провадження в адміністративній справі. Заяву ОСОБА_3 задоволено та залучено її до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

09.02.2024 до суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких ОСОБА_3 вказує, що позивачки одружені та проживають з власними сім`ями за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 проживав в одній окремій кімнаті цього будинку, але це зовсім не свідчить про сімейний характер їх відносин. Така спільність проживання після розірвання шлюбу була зумовлена тим, що ОСОБА_4 залишився єдиним власником житла та не мав іншого місця проживання.

ОСОБА_3 зазначає, що проживає поруч, тому снідати, обідати та вечеряти її син, ОСОБА_4 , приходив до неї. Ключ від кімнати, в якій проживав її син знаходиться також у неї.

Вказує, що факт проживання за вказаною адресою позивачі підтверджують довідками про реєстрацію їхнього місця проживання за тією ж адресою, що проживав ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), проте на її переконання ці довідки не можуть підтверджувати їх приналежність до складу членів сім`ї загиблого, оскільки вони лише засвідчують місце знаходження житла особи.

Зазначає, що ОСОБА_4 останні роки свого життя проживав окремо та майже не спілкувався з колишньою дружиною та дітьми, ніякого спільного бюджету вони не вели, оскільки не мали спільних витрат, ним з іншими мешканцями за останні роки не придбавалося ніякого майна для спільного користування.

Також у доказ того, що підтверджує факт, що між ОСОБА_4 та його доньками не мали місця жодні відносини сімейного характеру вказує на те, що перед від`їздом на проходження військової служби в лавах Збройних сил України він залишив заповіт на усе своє майно на її користь. І незважаючи на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є доньками ОСОБА_4 , вони не є членами сім`ї загиблого ОСОБА_4 , оскільки їх із загиблим нічого, окрім кровного споріднення, не пов`язувало (арк. справи 87-92).

27.02.2024 від представника позивачів до суду надійшли письмові пояснення, в якій остання, серед іншого, зазначає, що у даному випадку вирішуючи спір по суті, суд повинен виходячи з матеріалів справи встановити, чи наділені були законом відповідачі повноваженнями щодо повернення поданих позивачами документів на призначення отримання одноразової грошової допомоги на доопрацювання, чи був поданий позивачами пакет документів предметом розгляду відповідної комісії Міністерства оборони України, чи був передбачений чинним на той час законодавством в сфері регулювання спірних відносин обов`язок позивачів подавати відповідачам рішення суду про факт їх перебування на утриманні загиблого батька військовослужбовця чи встановлення іншого факту, що має юридичне значення - спільного проживання та ведення спільного господарства.

Натомість обставини, які виклала третя особа - ОСОБА_3 у письмових поясненнях зводяться до оспорювання факту проживання позивачів однією сім`єю із померлим військовослужбовцем. (арк. справи 99-100)

Ухвалою суду від 01.03.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 11.01.1993 та серії НОМЕР_2 від 08.10.1999 (арк. справи 11, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - ОСОБА_4 загинув під час захисту України від військової агресії російської федерації, що не заперечується відповідачами.

06.09.2022 позивачі звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявами, у яких просили виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю їх батька (арк. справи 28-29).

До заяв долучено наступні документи (арк. справи 9-27):

1. Копія паспорта, ідентифікаційного коду та довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;

2. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

3. Копія паспорта, ідентифікаційного коду та довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ;

4. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ;

5. Копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 ;

6. Копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 ;

7. Довідки Бучацької міської ради №18,20 від 02.02.2023 року;

8. Копія рішення Бучацького районного суду від 22.03.2022 року;

9. Копія будівельного паспорта, паспорта на забудову садиби в населених пунктах України, довідки Заривинецької сільської ради та рішення Заривинецької сільської ради;

10. Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ;

11. Копія лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 №3398 від 12.07.2022 року;

12. Копії заяв про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

13. Лист ІНФОРМАЦІЯ_4 №1 1/1/369 від 11.01.2023 року;

14. Копії квитанцій про сплату за комунальні послуги;

15. Копія ухвали Бучацького районного суду від 05.07.2023 у справі №595/1240/23.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 №11/1/369 від 11.01.2023 позивачів повідомлено, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, протоколом від 05.01.2023 № 1/д, розглянувши подані документи, дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дочкам загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 19.07.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 09.11.2022 № 321/КЦ/14589 (арк. справи 30-31).

Також у даному листі зазначено, що відповідно до протоколу комісії Міністерства оборони України від 05.01.2023 № 1/д: за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітні дочки загиблого, які перебувають у шлюбі, непрацездатними (особами з інвалідністю) і перебували на утриманні ОСОБА_4 . Крім цього, за поданими документами про місце реєстрації дочок неможливо встановити, що вони проживали разом зі своїм батьком, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки. У зв`язку з цим, неможливо встановити право заявниць на отримання грошової допомоги.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивачі звернулися до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 40, 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент загибелі військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_1 та на час звернення позивачів із заявами про виплату допомоги, і надалі у вказаній редакції), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України (частина третя статті 16 Закону № 2011-ХІІ).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Згідно із п.2 Постанови № 168 (у редакції чинній на момент звернення позивачів із заявами про виплату одноразової грошової допомоги 19.07.2022, ) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції станом на час загибелі військовослужбовця та звернення позивачів із заявами про виплату допомоги), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який є спеціальним у спірних правовідносинах, визначення "члена сім`ї" не містить.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає "Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок від 25.12.2013 № 975).

Відповідно до п.3 Порядку від 25.12.2013 № 975 (в редакції чинній на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_1), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку від 25.12.2013 № 975 члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно пункту 10 Порядку від 25.12.2013 № 975 (у редакції від 21.11.2020, чинній на момент смерті військовослужбовця) члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви також додаються інші документи визначені Порядком від 25.12.2013 № 975.

У відповідності до пункту 13 Порядку від 25.12.2013 № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Отже, з аналізу наведеного слідує, що відповідач має право приймати рішення про повернення документів на доопрацювання у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю.

Проаналізувавши вказані положення чинного законодавства та обставини справи суд приходить до наступних висновків.

Позивачі свої позовні вимоги аргументують тим, що в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України вони є членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , оскільки спільно проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки.

Як зазначено вище, коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент загибелі військовослужбовця), а саме: право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При цьому, дочки загиблого військовослужбовця (позивачі у справі) є повнолітніми, а тому віднесення їх до складу сім`ї можливе лише за сукупністю таких умов: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

Такі факти можуть бути встановлені в тому числі за рішенням суду (за наявності сумнівів чи недостатності інших доказів).

Суд зазначає, що Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у рамках розгляду справи №290/289/22-ц, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Однак, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не погодилася з таким висновком та вважала за необхідне відступити від наведеного у постанові від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо неналежності спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги, до цивільної юрисдикції, тому дійшла висновку про необхідність передачі справи №560/17953/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

В постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду вказала, що під час розгляду цієї справи підлягає вирішенню питання, чи можливо встановити факт проживання однією сім`єю з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги в межах розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, та з урахуванням встановлення наявності або відсутності цього факту надати оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень, яке прийнято до встановлення судом такого факту, та дійшла висновку, що юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Спірні правовідносини у даній справі є подібними до правовідносин у справі №560/17953/21, оскільки стосуються наявності у відповідача сумнівів, що позивачі були членами сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, встановлення права особи, яка вважає себе членом сім`ї загиблого військовослужбовця, на отримання грошової допомоги передбачає доведення: а) факту проживання із загиблим; б) наявності у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Як вказано в листі ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.01.2023 №11/1/369 (аркуш справи 30), повертаючи на доопрацювання заяви позивачів про виплату допомоги Комісія Міністерства оборони України у протоколі від 05.01.2023 №1/д (п.8) зазначила, що з поданих до заяв документів неможливо встановити, що позивачі спільно проживали з батьком та вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки.

Комісія вказала, що без надання позивачами документів, які підтверджують, що повнолітні дочки відповідно до Сімейного кодексу України були членами сієї загиблого солдата (судове рішення про встановлення вказаних фактів), або документів про перебування позивачів на утриманні загиблого, неможливо встановити право заявниць на отримання частки одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з чим, документи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто на доопрацювання.

Крім цього, і третя особа у даній справі (матір загиблого) також ставить під сумнів, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_4 та позивачками.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що повертаючи на доопрацювання документи позивачів, у зв`язку із неможливістю встановлення того чи є повнолітні дочки загиблого, які перебувають у шлюбі, непрацездатними (особами з інвалідністю) і перебували на утриманні ОСОБА_4 , або того, що вони проживали разом зі своїм батьком, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки, Комісія Міністерства оборони України діяла у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством.

Також слід зазначити, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому порядку та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Тому встановлення факту віднесення осіб до кола членів однієї сім`ї не входить до юрисдикції адміністративного суду та не може бути встановлено при розгляді даної справи.

Суд зазначає, що підтвердженням факту спільного проживання та ведення спільного побуту чи господарства є судове рішення у цивільній справі за результатами розгляду відповідної заяви в порядку окремого провадження.

Судом встановлено, що позивачі звертались до Бучацького районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із батьком (загиблим військовослужбовцем).

Однак, враховуючи наявність на той час неоднозначної судової практики про юрисдикційну належність такого спору ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 05.07.2023 у справі №595/1240/23 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

У зв`язку з цим, позивачі змушені були звернутись до адміністративного суду із даним позовом та оскаржувати рішення Комісії.

Разом з тим, наразі така судова практика є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21), що не перешкоджає позивачам повторно звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із батьком (загиблим військовослужбовцем).

При цьому, позивачі не позбавлені права надіслати таке рішення суду (у разі його постановлення судом) із відповідними документами до Комісії Міністерства оборони України для повторного розгляду питання виплати грошової допомоги, оскільки їм не відмовлено у виплати допомоги, а лише повернуто документи на доопрацювання згідно чинного на той час законодавства.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, приходить до переконання що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, підстави для вирішення питань щодо розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 01 березня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивачі:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Міністерство оборони України (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_5, код ЄДРПОУ НОМЕР_8);

- ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7);

третя особа:

- ОСОБА_3 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) .

Головуючий суддя Баб`юк П.М.