Справа № 320/13175/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Бепалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 01.05.2021, відповідно до ч. 2. ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад установлений стаж 15 років для жінок, із урахуванням фактично проведених виплат;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ч. 3. ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, з 01.01.2014 по 02.08.2014;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянину, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі - 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 17.07.2018;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та не виплати, ОСОБА_1 , доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі - одна мінімальна заробітна плата, з 01.01.2014 по 02.08.2014;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та невиплати, ОСОБА_1 , виплати підвищення до пенсії на підставі ст.39 Закону № -ХІІ, з 17.07.2018 із урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , пенсії з 01.05.2021, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад установлений стаж 15 років для жінок, із урахуванням фактично проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, з 01.01.2014 по 02.08.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянину, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 17.07.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі - одна мінімальна заробітна плата, з 01.01.2014 по 02.08.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , виплати підвищення до пенсії на підставі ст.39 Закону № 796-ХІІ, у розмірі визначеному постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 17.07.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2022 адміністративний позов залишено без розгляду в частині позовних вимог де позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, з 01.01.2014 по 02.08.2014 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянину, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі - 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 17.07.2018 по 02.04.2021;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та невиплати, ОСОБА_1 , доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі - одна мінімальна заробітна плата, з 01.01.2014 по 02.08.2014;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст. 39 Закону №796-ХІІ, з 17.07.2018 по 02.04.2021 із урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, з 01.01.2014 по 02.08.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянин, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 17.07.2018 по 02.04.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі - одна мінімальна заробітна плата, з 01.01.2014 по 02.08.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст.39 Закону №796-ХІІ, у розмірі визначеному постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 17.07.2018 по 02.04.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2022 позов ОСОБА_1 задоволено:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 01.05.2021, відповідно до ч. 2. ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад установлений стаж 15 років для жінок, із урахуванням фактично проведених виплат;

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянин, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі - 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021;

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, з 03.04.2021 із урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.05.2021, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад установлений стаж 15 років для жінок, із урахуванням фактично проведених виплат;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянину, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, у розмірі визначеному постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що документами не підтверджено, що позивач на момент подання позовної заяви працювала в зоні радіоактивного забруднення, враховуючи, що з 2015 року смт. Коцюбинське виключено з переліку населених пунктів, що відносяться до зони посиленого радіоекологічного контролю. Відповідач наголосив на необхідності застосування практики Верховного Суду, зазначеній у рішенні від 23.09.2020 у зразковій справі № 580/2371/20, відповідно до якої було відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв`язку з виключенням території Коцюбинського як зони посиленого радіоактивного забруднення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення від 14.12.1993 серії НОМЕР_1 і постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, є непрацюючим пенсіонером та проживає в селищі міського типу Коцюбинське Київської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України за № 106 від 23.07.1991 віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Позивач перебуває на обліку в Ірпінському відділі обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Київській області, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та з 23.10.2002 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі зниженням пенсійного віку із ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Страховий стаж позивача становить - 48 років 10 місяців 14 днів, коефіцієнт стажу - 0,48833, згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.04.2021 №3440-3792/К-02/8-1000/21.

03.03.2021 позивач звернулась до Головного управління ПФУ у Київській області з заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом за № 3440-3792/К-02/8-1000/21 від 06.04.2021 Головне управління ПФУ у Київській області відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії, отримання додаткової пенсії та підвищення до пенсії відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зазначено, про те, що пенсія обчислена та виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з неправомірними діями відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку пенсії, позивач звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що позивач має право на збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж.

Стосовно здійснення доплати суд зазначив, що позивач та проживає на території зони гарантованого добровільного відселення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 та статті 39 Закону № 796-ХІІ позивач має право на щомісячне отримання доплати як непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, як встановлено статтею 39 Закону № 796-ХІІ. Таким чином, на думку суду першої інстанції, відповідач протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті позивачеві такої доплати, зокрема, з 03.04.2021.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, відповідач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статі 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ).

Стаття 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала:

Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 37 Закону № 796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, підпунктом 8 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №107-VI) текст статті 37 Закону №796-XII викладено в новій редакції. Так, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ця допомога виплачується щомісячно органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації. Виплата за два і більше місяців забороняється.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 положення пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI визнані неконституційними.

У 2012-2014 роках на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 37 Закону № 796-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

28.12.2014 прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), який набрав чинності 01 січня 2015 року та п.п. 7 п. 4 розділу І якого внесено зміни до Закону № 796-ХІІ шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.

01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 04.02.2016 № 987-VIII, яким до Закону № 796-ХІІ включено статтю 39 такого змісту:

«Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють у зоні відчуження

Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.».

Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17 липня 2018 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VІІІ. Вирішено, що положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VІІІ визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Однак, згідно з рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Отже, рішенням Конституційного Суду України з 17.07.2018 відновлено дію статей 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За змістом ч.ч. 2 і 3 ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

При цьому, Закон № 796-ХІІ не регламентує питання поділу території на відповідні зони, режим їх використання та охорони, умови проживання та роботи населення, господарську, науково-дослідну та іншу діяльність у цих зонах тощо.

Зазначені правовідносини, зокрема питання поділу території на відповідні зони, врегульовано Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-ХІІ (далі - Закон № 791а-ХІІ), ст. 2 якого визначає категорії зон радіоактивного забруднення.

Частина 1 цієї статті у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, визначала чотири зони радіоактивного забруднення, а саме: 1) зона відчуження; 2) зона безумовного (обов`язкового) відселення; 3) зона гарантованого (добровільного) відселення; 4) зона посиленого радіоекологічного контролю.

У відповідності до частин 2-3 статті 2 Закону №791а повноваження щодо установлення меж цих зон, визначення переліку населених пунктів, які відносяться до конкретної зони радіоактивного забруднення делеговані Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає у смт. Коцюбинське.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106, вищевказаний населений пункт віднесений до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Пунктом 2 розділу І Закону № 76-VІІІ у ст. 2 Закону № 791а-ХІІ внесено зміни, якими абз. 5 ч. 2 ст. 2 цього Закону виключено. Зазначені зміни набрали законної сили з 1 січня 2015 року.

Отже, з 1 січня 2015 року стаття 2 Закону № 791а-ХІІ визначає такі категорії зон радіоактивного забруднення територій:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Отже, з 01.01.2015 зона посиленого радіоекологічного контролю виключена з переліку зон радіоактивного забруднення територій, визначених Законом № 791а.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII виключено також статтю 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17 липня 2018 року, яке стало однією з підстав звернення до суду з даним позовом, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Водночас жодні зміни, внесені Законом № 76-VIII до Закону № 791а «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційними не визнавались.

Отже, чинна на момент звернення до суду редакція статті 2 Закону № 791а не змінювалась, не виключалась іншими законами та не визнавалась неконституційною.

При цьому судом встановлено, що до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, зміни щодо виключення зони посиленого радіоекологічного контролю не вносилися.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що відновлення дії ст. 37,39 Закону № 796 у редакції чинній до 01 січня 2015 року не надає права на отримання підвищення пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території, що відносилась до зони посиленого радіоекологічного контролю та отримання щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянину, який проживає на територіях радіоактивного забруднення.

Враховуючи вищезазначене, підвищення пенсії, передбачене статтею 39 Закону № 796-ХІІ, є доплатою, яка встановлена за проживання на території радіоактивного забруднення, водночас, станом на день звернення позивача до суду, смт. Коцюбинське не відноситься до території радіоактивного забруднення, а позивач, відповідно, не є особою, яка проживає на такій території.

Так само, попри наявність у позивача статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак не проживає в населеному пункті, який належить до зони гарантованого добровільного відселення, а тому не має права на нарахування та виплату їй щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічний правовий підхід викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 580/2371/20, ухваленій у зразковій справі, висновки якої є обов`язковими для застосування колегією суддів при вирішенні цього спору.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині:

визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянин, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі - 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021;

визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, з 03.04.2021 із урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянину, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, у розмірі визначеному постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії відповідно до ч. 2. ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад установлений стаж 15 років для жінок із урахуванням фактично проведених виплат колегія суддів відмічає, що заперечень скаржником щодо рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційній скарзі не зазначено.

Разом з тим, переглядаючи рішення суду першої інстанції суд погоджується, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

У постановах від 20.02.2018 (справа № 287/89/17-а), від 29.10.2018 (справа № 565/817/17), від 17.04.2019 (справа № 565/939/17), обставини яких є подібними, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Позивач має право на перерахунок пенсії, який має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (понад 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад цей стаж, але не вище 75% заробітку, оскільки він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та обрав умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаного правового висновку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що перерахунок пенсії позивача на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для нього мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до частково неправильного вирішення справи.

Як наслідок, суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, а тому, рішення суду підлягає скасуванню в частині позовних вимог.

Доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 242, 240,238, 240, 311,319, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року в частині позовних вимог про:

визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянин, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі - 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021;

визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, з 03.04.2021 із урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як громадянину, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, - у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 виплати підвищення до пенсії на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, у розмірі визначеному постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 03.04.2021 з урахуванням раніше виплачених сум, - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2022 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан