Справа № 160/5230/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/5230/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Бендес А.Г.

за участю представника відповідача Блохіна О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року (головуючий суддя Рябчук О.С.)

в адміністративній справі №160/5230/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 17.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати пункт 1 Наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.02.2023 року №158к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП»;

- визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №62 о/с від 07.02.2023 року щодо звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 08.02.2023 року;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 08.02.2023 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в Національній поліції з 12.08.2008 р., звільнений на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.02.2023 року №158к про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зазначений наказ реалізований наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.02.2023 року № 62 о/с про звільнення зі служби в поліції, за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Вважає вказані накази незаконними, оскільки висновок службового розслідування не містить доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. З наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності вбачається, що, на думку відповідача, позивач не дотримався заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, не здійснив заходів щодо з`ясування обставин кримінального правопорушення, прийняв передчасне рішення про закриття кримінального провадження, не провів всебічного, повного досудового розслідування у кримінальних провадженнях та не повідомив безпосереднього керівника про залишення робочого місця 11.01.2023 р. і підстави виїзду за межі підрозділу. Під час проведення службового розслідування, всупереч вимогам ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту, позивачу не було запропоновано надати письмові пояснення за фактом залишення робочого місця. Про здійснення позивачем виїзду для вручення повістки керівництву було достеменно відомо. Також, у чинному законодавстві відсутнє тлумачення терміну «прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження», відтак, даний термін для вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності міг бути застосований лише як загальновизнана назва таких дій та повинен був докладно розкритий у висновку службового розслідування, чого у даному випадку зроблено не було. При вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було взято до уваги, що досудове розслідування за фактом отримання позивачем неправомірної вигоди на сьогодні триває, жодна особа не визнана винною у вчиненні вказаного правопорушення. Вирішення питання про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, не залежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Вважає, що факту порушення позивачем службової дисципліни в ході службового розслідування не встановлено, а підстави, вказані у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, ґрунтуються на припущеннях.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, є безпідставними. Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку. Рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, що розпочатого відносно позивача, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Не погодився з рішенням сулу першої інстанції позивач та подав апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов.

В судовому засіданні 22.02.2024 представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 22.02.2024 позивач (представник позивача) не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи містять заяву представника позивача Касьян Миколи Степановича про відкладення судового засідання, однак вказана заява надійшла з канцелярії суду до матеріалів справи вже після ухвалення рішення у справі, а саме о 14.00 год. 22.02.2024, що підтверджується актом надходження заяви та протоколом судового засідання від 22.02.2024 р., в якому зазначено закінчення звукозапису по даній справі: 13.29год.

Зокрема, згідно протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від надавача вказана заява про відкладення судового засідання надійшла до суду о 12.53год. 22.02.2024.

При цьому, розгляд даної справи було призначено на 13.00год. 22.02.2024.

Оскільки заява представника позивача Касьян Миколи Степановича про відкладення судового засідання була передана з канцелярії суду до матеріалів справи лише о 14.00 год. 22.02.2024, то колегія суддів апеляційної інстанції не могла надати оцінку зазначеній заяві.

Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивачем неодноразово подавалися заяви про відкладення судового засідання, які були задоволені.

Так, згідно ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2023 року розгляд справи призначено в судовому засіданні на 27.07.2023 р (а.с. 242 т. 1).

27.07.2023 до суду надійшла заява представника позивача Касьян М.С. про відкладення судового засідання, зазначено, що позивач з 17.07.2023 перебуває на стаціонарному лікуванні, надано як доказ Виписку №351 із медичної карти хворого стаціонару денного перебування КДЦ (неврологічного профілю) (а.с. 1, 2 т.2).

В наступне судове засідання 28.09.2023 позивач та представник позивача також не з`явилися.

28.09.2023 до суду надійшла заява представника позивача Касьян М.С. про відкладення судового засідання, зазначено, що позивач перебуває на лікарняному, докази чому будуть надані на наступному судовому засідання (а.с. 8 т.2).

В наступне судове засідання 19.10.2023 позивач та представник позивача також не з`явилися.

19.10.2023 до суду надійшла заява представника позивача Касьян М.С. про відкладення судового засідання, зазначено, що позивач перебуває на лікарняному, докази чому будуть надані на наступному судовому засідання (а.с. 19 т.2).

В наступне судове засідання 16.11.2023 позивач та представник позивача також не з`явилися.

16.11.2023 до суду надійшла заява представника позивача Касьян М.С. про відкладення судового засідання, зазначено, що позивач перебуває на лікарняному (а.с. 29 т.2).

В наступне судове засідання 07.12.2023 позивач та представник позивача також не з`явилися.

07.12.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача Касьян М.С. про відкладення розгляду справи, зазначено, що представник позивача зайнятий у розгляді кримінальної справи №405/7832/23 у Кропивницькому апеляційному суді (а.с. 38, 39, 40 т.2).

В наступне судове засідання 21.12.2023 позивач та представник позивача також не з`явилися.

21.12.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача Касьян М.С. про відкладення розгляду справи, зазначено, що позивач перебуває на лікарняному (а.с. 51, 52 т.2).

В наступне судове засідання 22.02.2024 позивач (представник позивача) не з`явився.

Аналізуючи вказані заяви позивача (представника позивача) про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що статтею 193 КАС України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

В силу статті 2 КАС України, одним із завдань адміністративного судочинства є своєчасне вирішення судом спорів.

Позивач ініціював судовий процес у даній справі, подав апеляційну скаргу, отже є зацікавленою особою щодо своєчасного розгляду даної справи. При цьому, жодного разу представник позивача (адвокат Касьян М.С.) в судове засідання для захисту прав позивача не з`явився.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.02.2023 року №158к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту НП України, статті 2, пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1, 3 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, пункту 6 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 № 575, підпункту 1 пункту 3 розділу VІ Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 №570, пунктів 7, 21 посадової інструкції від 12.03.2021 № 45/8-2-661, Присяги поліцейського, що виразилось у не дотриманні вимог заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, не здійснення заходів для з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження під час перебування у слідчо-оперативній групі, прийнятті передчасного рішення про закриття кримінального провадження, не проведенні всебічного, повного досудового розслідування у кримінальних провадженнях, не повідомленні безпосереднього керівника про залишення робочого місця 11.01.2023 та підстави виїзду за межі підрозділу, тобто скоєнні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, застосовано до старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 (0046302) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції (а.с. 24-27 т.1).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №62 о/с від 07.02.2023 р. позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач вважає протиправними вказані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про його звільнення.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», норми Дисциплінарного статуту Національної поліції України, норми «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 зазначеного Закону України поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Матеріалами справи підтверджується, що 12.01.2023р. Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №82 про організацію проведення службового розслідування (а.с.77 т.1).

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №233 продовжено строк проведення службового розслідування (а.с.80 т.1).

02.02.2023р. складено та затверджено Висновок за результатами службового розслідування (а.с.68-75 т.1).

Згідно вказаного Висновку службовим розслідуванням встановлено наступні обставини.

11.01.2023 до ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що поліцейськими Дніпропетровського управління ДВБ НП України та слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпро) територіального управління ДБР, розташованого в місті Полтава, під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури, в рамках проведення досудового розслідування, розпочатого 25.11.2022 за матеріалами ДУ ДВБ НП України, за ч. 3 ст. 368 КК України (ЄРДР № 0000437), був задокументований факт вимагання старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди в сумі 15 000 доларів США від громадянки ОСОБА_2 за не притягнення її та громадянина ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001260 від 24.09.2022, за ч. 3, ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Встановлено, що 11.01.2023 о 12.20 капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на службі з вогнепальною зброєю, у цивільному одязі, на власному автомобілі марки «Фольксваген Гольф 6», н.з. НОМЕР_1 , прибув за місцем мешкання громадянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , залишив вказаний транспортний засіб на відстані близько 100 метрів від її домоволодіння. У подальшому остання підконтрольно передала поліцейському неправомірну вигоду в сумі 15 000 доларів США, після чого працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, ТУ ДБР та прокуратури Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_1 було затримано.

Вказані грошові кошти оглянуті та вилучені слідчим ДБР з внутрішнього карману дублянки працівника поліції ОСОБА_1 .. Також, зі службового кабінету останнього, розташованого в адміністративній будівлі Криворізького РУП ГУНП, вилучено кримінальне провадження № 0001260.

ОСОБА_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

12.01.2023 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000437 від 25.11.2022 повідомлено про підозру капітана поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до змісту ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2023, встановлено, що до капітана поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 12.03.2023, з можливістю внесення застави у розмірі 1 035 600 гривень.

30.01.2023 членами дисциплінарної комісії ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення перевірки порядку ведення єдиного обліку в Криворізькому РУП ГУНП було виявлено факти неналежної організації роботи слідчо-оперативної групи на місці події, що потягло за собою не внесення відомостей до ЄРДР заяв і повідомлень громадян з явними ознаками кримінального правопорушення та списання матеріалів до справи.

Капітан поліції ОСОБА_1 , 14.10.2022 та 17.11.2022, будучи старшим слідчо-оперативної групи Криворізького РУП ГУНП під час реагування на повідомлення громадян, не здійснив заходів, направлених на виявлення, фіксацію, вилучення та пакування слідів кримінального правопорушення, речових доказів, установлення свідків та потерпілих, з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження та встановлення осіб, які його вчинили.

11.01.2023 капітан поліції ОСОБА_1 не забезпечив належного зберігання вогнепальної зброї та залишив її без нагляду, чим порушив вимоги підпунктів 1,3 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70.

Встановлено факти не забезпечення повного, всебічного та неупередженого розслідування у кримінальних провадженнях:

№0000144, 0000845, 0000095, 0000094,

№0000621, 0000062, 0000228, 0000545,

№0001175, 0001275, 0000036.

Також прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження №000503 за ч. 1 ст. 301 КК України так як порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 284, ст. 2 КПК України.

Крім того встановлено, що 11.01.2023 р. позивач не повідомив безпосереднього керівника про залишення робочого місця та підстави виїзду за межі підрозділу.

Відповідач вважає, що висновками службового розслідування доведено наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституціїі законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Метою «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 розділу II «Правил етичної поведінки поліцейських» під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно доКонституціїта законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до п. 3 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейських» поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Згідно з абз. 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

При цьому позивач зазначає, що висновок службового розслідування не містить доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Під час проведення службового розслідування, всупереч вимогам ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту, позивачу не було запропоновано надати письмові пояснення за фактом залишення робочого місця. Про здійснення позивачем виїзду для вручення повістки керівництву було достеменно відомо. Також, у чинному законодавстві відсутнє тлумачення терміну «прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження», відтак, даний термін для вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності міг бути застосований лише як загальновизнана назва таких дій та повинен був докладно розкритий у висновку службового розслідування, чого у даному випадку зроблено не було. При вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було взято до уваги, що досудове розслідування за фактом отримання позивачем неправомірної вигоди на сьогодні триває, жодна особа не визнана винною у вчиненні вказаного правопорушення. Вирішення питання про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, не залежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Вважає, що факту порушення позивачем службової дисципліни в ході службового розслідування не встановлено, а підстави, вказані у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, ґрунтуються на припущеннях.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області в ході службового розслідування встановлено наступні обставини.

11.01.2023 до ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що поліцейськими Дніпропетровського управління ДВБ НП України та слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпро) територіального управління ДБР, розташованого в місті Полтава, під процесуальним керівництвом Дніпропетровської обласної прокуратури, в рамках проведення досудового розслідування, розпочатого 25.11.2022 за матеріалами ДУ ДВБ НП України, за ч. 3 ст. 368 КК України (ЄРДР № 0000437), був задокументований факт вимагання старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди в сумі 15 000 доларів США від громадянки ОСОБА_2 за не притягнення її та громадянина ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001260 від 24.09.2022, за ч. 3, ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Також встановлено, що 11.01.2023 о 12.20 капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на службі з вогнепальною зброєю, у цивільному одязі, на власному автомобілі марки «Фольксваген Гольф 6», н.з. НОМЕР_1 , прибув за місцем мешкання громадянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , залишив вказаний транспортний засіб на відстані близько 100 метрів від її домоволодіння. У подальшому остання підконтрольно передала поліцейському неправомірну вигоду в сумі 15 000 доларів США, після чого працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, ТУ ДБР та прокуратури Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_1 було затримано.

Вказані грошові кошти оглянуті та вилучені слідчим ДБР з внутрішнього карману дублянки працівника поліції ОСОБА_1 . Також, зі службового кабінету ОСОБА_1 , розташованого в адміністративній будівлі Криворізького РУП ГУНП, вилучено кримінальне провадження № 0001260.

ОСОБА_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

12.01.2023 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000437 від 25.11.2022 повідомлено про підозру капітана поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до змісту ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2023, встановлено, що до капітана поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 12.03.2023, з можливістю внесення застави у розмірі 1 035 600 гривень.

Також матеріалами справи підтверджується, що 30.01.2023 членами дисциплінарної комісії ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення перевірки порядку ведення єдиного обліку в Криворізькому РУП ГУНП було виявлено факти неналежної організації роботи слідчо-оперативної групи на місці події, що потягло за собою не внесення відомостей до ЄРДР заяв і повідомлень громадян з явними ознаками кримінального правопорушення та списання матеріалів до справи.

Капітан поліції ОСОБА_1 , 14.10.2022 та 17.11.2022, будучи старшим слідчо-оперативної групи Криворізького РУП ГУНП під час реагування на повідомлення громадян, не здійснив заходів, направлених на виявлення, фіксацію, вилучення та пакування слідів кримінального правопорушення, речових доказів, установлення свідків та потерпілих, з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження та встановлення осіб, які його вчинили.

11.01.2023 капітан поліції ОСОБА_1 не забезпечив належного зберігання вогнепальної зброї та залишив її без нагляду, чим порушив вимоги підпунктів 1,3 пункту 6, підпункту 6 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70.

Так, згідно довідки начальника сектору логістики Криворізького РУП ГУНП майора поліції І.Кривобока (вих.№45/9-143 від 30.01.2023) за капітаном поліції ОСОБА_1 закріплена вогнепальна зброя пістолет Макарова серії НОМЕР_2 , 1963 року випуску, 2 магазини та 16 набоїв калібру 9мм.

Натомість, службовим розслідуванням встановлено, що 11.01.2023 близько 12.20 капітан поліції ОСОБА_1 перебуваючи на службі з табельною вогнепальною зброєю, у цивільному одязі, на власному автомобілі марки «Фольксваген Гольф 6» н.з. НОМЕР_1 , прибув за місцем мешкання громадянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , та залишив табельну вогнепальну зброю - пістолет Макарова серії НОМЕР_2 та 1 магазин з патронами у вказаному транспортному засобі.

Зазначена обставина не спростована матеріалами справи.

Водночас вказаними діями капітан поліції ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 6 п. 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70.

Вказаною нормою категорично заборонено залишати норму без нагляду, а також передавати її іншим особам.

Зокрема, опитаний в ході службового розслідування заступник начальника відділу моніторингу Криворізького РУП ГУНП майор поліції ОСОБА_4 пояснив, що 11.01.2023 приблизно о 13.30год. йому на телефон надійшов дзвінок від працівника Дніпропетровського управління ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_5 з проханням прибути за адресою: АДРЕСА_1 , для передачі вогнепальної зброї, яка була виявлена в автомобілі капітана поліції ОСОБА_1 .

Прибувши за вказаною адресою, майор поліції ОСОБА_4 отримав під розписку від працівника прокуратури Дніпропетровської області пістолет Макарова серії ЕШ №2734 та 1 магазин, споряджений 8 набоями. Отримана зброя була здана до кімнати зберігання зброї Криворізького РУП.

Також, в ході службового розслідування встановлено, що опитаний начальник відділу моніторингу Криворізького РУП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_6 , пояснив, що 11.01.2023 він був присутній під час перевірки працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП службового кабінету №328 Криворізького РУП ГУНП, який закріплений за капітаном поліції ОСОБА_1 . Під час перевірки кабінету зліва від входу на тумбочці було виявлено кобуру на ремені, в якій знаходився магазин з 8 набоями до пістолету Макарова. Вказаний магазин з набоями підполковник поліції ОСОБА_6 передав до кімнати зберігання зброї Криворізького РУП.

Зазначені обставини позивачем не спростовані.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що капітан поліції ОСОБА_1 11.01.2023 не забезпечив належного зберігання вогнепальної зброї та залишив її без нагляду, чим порушив вимоги пп. 1,3 п.6, пп.6 п. 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70.

Також службовим розслідуванням встановлено, що в провадженні у капітана поліції ОСОБА_1 перебувало 30 кримінальних проваджень, у 2022 році в 6 кримінальних провадженнях прийнято рішення про закриття.

Під час проведення службового розслідування вивчено наступні кримінальні провадження:

№0000144, 0000845, 0000095, 0000094,

№0000621, 0000062, 0000228, 0000545,

№0001175, 0001275, 0000036.

При дослідженні вказаних кримінальних проваджень з`ясовано, що у даних кримінальних провадженнях не виконані в повному обсязі всі необхідні слідчі (розшукові) дії:

не надано доручення в порядку ст.40 КПК України щодо встановлення особи на яку було переоформлено документи на власність квартири, не допитані свідки;

не проведено експертизу щодо встановлення спричиненого збитку;

не проведено жодної слідчої дії;

повторно не надано доручення щодо встановлення та виклику для допиту можливих свідків;

не складено клопотання на тимчасовий доступ до документів цільового призначення земельної ділянки та договору оренди;

не допитано представника потерпілого, не витребувані документи щодо переліку товару;

тривалий час не проводилися слідчі дії та ін.

Отже, службовим розслідуванням встановлено факти не забезпечення капітаном поліції ОСОБА_1 повного, всебічного та неупередженого розслідування у кримінальних провадженнях:

№0000144, 0000845, 0000095, 0000094,

№0000621, 0000062, 0000228, 0000545,

№0001175, 0001275, 0000036.

Крім того до СУ ГУНП надійшли звернення ОСОБА_7 від 12.01.2023 та 18.01.2023 щодо передчасного закриття кримінального провадження №000503 від 16.08.2021 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 301 КК України.

Згідно даних ЄРДР 27.01.2023 прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні віднослено.

Отже, службовим розслідуванням встановлено прийняття капітаном поліції ОСОБА_1 передчасного рішення про закриття кримінального провадження №000503 за ч. 1 ст. 301 КК України оскільки порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 284, ст. 2 КПК України.

Вказані обставини не спростовані позивачем, що дає підстави для висновку, що в діях капітана поліції ОСОБА_1 міститься склад дисциплінарного правопорушення.

Крім того службовим розслідуванням встановлено, що 11.01.2023 р. позивач не повідомив безпосереднього керівника про залишення робочого місця та підстави виїзду за межі підрозділу.

Так, з приводу відсутності 11.01.2023 капітана поліції ОСОБА_1 , капітан поліції ОСОБА_8 пояснив, що з 08.45 до 11.40 капітан поліції ОСОБА_1 знаходився на своєму робочому місці у службовому кабінеті, після чого він ОСОБА_1 не бачив. З приводу проведення слідчих дій поза межами службового кабінету, виїзду до суду чи прокуратури, ОСОБА_1 не повідомляв капітана поліції ОСОБА_8 , про причини перебування за адресою: АДРЕСА_1 , також нічого не повідомляв.

Вказані обставини не спростовані позивачем, що дає підстави для висновку, що позивачем вчинені дії, які містять склад дисциплінарного правопорушення.

Згідно Висновку службового розслідування від 02.02.2023 Дисциплінарною комісією запропоновано застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріалами справи підтверджується вчинення капітаном поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Як реалізація висновку Дисциплінарної комісії, відповідачем обґрунтовано прийнято накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивача зі служби в поліції (Наказ від 02.02.2023 року №158к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП», Наказ від 07.02.2023 №62 о/с року щодо звільнення ОСОБА_1 ).

Водночас, доводи позивача про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача в зв`язку з не визнанням винною жодної особи в кримінальному провадженні ЄРДР №0000437, є не обґрунтованими.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що вказані накази винесені з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах відповідного кримінального провадження, розпочатого відносно позивача, однак ґрунтуються на самостійних правових підставах та ґрунтуються саме дисциплінарному проступку (дисциплінарній відповідальності) позивача, а не на відповідальності, що може бути застосована до позивача при розгляді кримінальної справи.

Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (п.10 ч.1 ст.77 ЗУ №580-VIII), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (п.6 ч.1 ст.77 ЗУ №580-VIII).

Вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту.

Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.

При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення.

Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на такому:

чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, є безпідставними.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.04.2019 р. у справі № 802/1172/17-а.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи, свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу.

На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 160/1750/19.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17.

З урахуванням положень частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку.

Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі №804/1831/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо прийняття наказу від 02.02.2023 року №158к та наказу від 07.02.2023 року №62 о/с.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02.02.2023 року №158к, наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.02.2023 року № 62 о/с відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В ході апеляційного перегляду справи не знайшли підтвердження доводи позивача, що висновок службового розслідування не містить доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки матеріали справи містять відповідні докази, рапорти, пояснення свідків на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Позивач зазначає, що під час проведення службового розслідування, всупереч вимогам ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту, позивачу не було запропоновано надати письмові пояснення за фактом залишення робочого місця. З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що будь-яких доказів не прийняття відповідачем письмових пояснень позивача за фактом залишення робочого місця матеріали справи не містять. Водночас, факт залишення позивачем робочого місця та безпідставного перебування за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується матеріалами справи.

Не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції доводи позивача, що керівництву було відомо щодо здійснення позивачем виїзду для вручення повістки, оскільки таких доказів матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що у чинному законодавстві відсутнє тлумачення терміну «прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження», відтак, даний термін для вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності міг бути застосований лише як загальновизнана назва таких дій та повинен був докладно розкритий у висновку службового розслідування, чого у даному випадку зроблено не було.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказаний довід не спростовує висновок Дисциплінарної комісії про наявність в діях позивача дисциплінарного правопорушення.

Також позивач зазначає, що при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було взято до уваги, що досудове розслідування за фактом отримання позивачем неправомірної вигоди на сьогодні триває, жодна особа не визнана винною у вчиненні вказаного правопорушення.

Водночас, суд зазначає, що притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку.

Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 22.02.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 22.02.2024.

В повному обсязі постанова виготовлена 29.02.2024.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова