Справа № 380/16787/23
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 рокусправа № 380/16787/23
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення - 01 липня 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях за період з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, виплата якої встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 тисяч гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, виплата якої встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2023 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , Адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2023 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460 за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460 за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення з військової служби - 01 липня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не провів повний розрахунок та виплату грошового забезпечення в день звільнення, а саме : грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» №260 від 07 червня 2018 року, за 2023 рік, одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460 за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки. Крім того, вказує, що Військовою частиною НОМЕР_1 не нарахована та не виплачена в день звільнення додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. за участь у бойових діях за період з 01 червня 2023 року по 01 липня 2023 року, виплата якої встановлена Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року. Зазначає, що всі зазначені вище виплати військова частина НОМЕР_1 повинна була провести у день звільнення у відповідності до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, про розгляд справи повідомлений належним чином, ухвалу відкриття від 24.07.2024 отримав 02.08.2023 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

Встановив:

ОСОБА_1 з 06 травня 2022 року по 01 липня 2023 року проходив військову службу по мобілізації у складі Військової частини НОМЕР_1 .

У період з 19.05.2022 по 17.07.2022, з 08.08.2022 по 23.08.2022, з 24.08.2022 по 09.10.2022, з 04.11.2022 по 19.03.2023, з 31.03.2023 по 30.06.2023 позивач брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, згідно довідки № 665А від 30.06.2023.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 10.06.2023 №380 звільнено з військової служби у запас командира кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_1 , на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 липня 2023 року №188 старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та знято з всіх видів забезпечення.

У вказаному вище наказі призначено до виплати в день звільнення:

- грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» №260 від 07 червня 2018 року, за 2023 рік;

- одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460 за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки.

Позивач вважаючи, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо виплати грошового забезпечення при звільненні, нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн за участь у бойових діях за період з 01 червня 2023 року по 01 липня 2023 року, виплата якої встановлена Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 (далі - Закон №504/96-ВР) право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Відповідно до ст. 4 Закону №504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно ч. 1, ч. 18 ст. 10-1 Закону України «Про соціальні гарантії військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Щорічна основна відпустка, зазначена в абзаці першому цього пункту, надається протягом календарного року частинами не більше 15 календарних днів, за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.

Під час дії воєнного стану курсантам (слухачам) вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, закладів фахової передвищої військової освіти надається канікулярна відпустка: зимова - тривалістю не більше 10 календарних днів та літня - не більше 20 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець, з урахуванням вимог абзацу другого пункту 6 цієї статті.

Під час дії воєнного стану військовослужбовцям строкової військової служби протягом календарного року надається відпустка загальною тривалістю 30 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відпустка, зазначена в абзаці четвертому цього пункту, надається протягом календарного року частинами не більше 15 календарних днів, за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців строкової військової служби відповідного підрозділу.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022 на території України введено воєнний стан, який по сьогоднішній день діє.

На підставі статті 24 Закону України Про відпустки, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

Згідно з абз. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що у рік звільнення, зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців із служби, у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям жінкам, які мають дітей.

Отже, при звільненні позивача відповідач зобов`язаний в день звільнення виплатити грошову компенсацію невикористаної частини основної відпустки.

Як визначено п. 12 Розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої указом 10 грудня 2008 року № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).

Як встановлено судом з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2023 №188, старшому лейтенанту ОСОБА_1 , командиру кулеметного взводу ВЧ НОМЕР_1 , встановлено до виплати грошову компенсацію невикористаної щорічної грошової відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Разом з цим суд враховує, що відповідачем не було надано до суду доказів фактичної виплати на рахунок позивача вказаної компенсації, а відтак суд вважає права позивача в цій частині порушеними та зобов`язує військову частину НОМЕР_1 , виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році, виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення.

Також, згідно із пунктами 1, 7, 9 розділу ХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Як встановлено судом з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2023 №188, старшому лейтенанту ОСОБА_1 , командиру кулеметного взводу ВЧ НОМЕР_1 , встановлено до виплати матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2023 рік, відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 07.06.2018.

Однак, відповідачем не надано до суду доказів фактичної виплати на рахунок позивача вказаної матеріальної допомоги, а відтак суд вважає права позивача в цій частині порушеними та зобов`язує військову частину НОМЕР_1 , виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2023 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі Порядок).

Згідно пунктів 1-4 Порядку військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (ЗП України, 1992 р., № 7, ст. 182).

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Судом також встановлено з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2023 №188, що старшому лейтенанту ОСОБА_1 , командиру кулеметного взводу ВЧ НОМЕР_1 , встановлено до виплати одноразову грошову допомогу по звільненню за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки, виплата якої встановлена Постановою КМУ від 17 вересня 2014 року №460.

Однак, відповідачем не надано до суду доказів фактичної виплати на рахунок позивача вказаної одноразову грошову допомогу по звільненню, а відтак суд вважає права позивача в цій частині порушеними та зобов`язує військову частину НОМЕР_1 , виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки, відповідно до Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460, виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення з військової служби.

Щодо позовної вимоги позивача про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 тисяч гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, виплата якої встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, суд зазначає наступне.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Відповідно до п.1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Підстави виплати вказаного вище щомісячного додаткового виду грошового забезпечення визначені окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року (надалі - Окреме доручення), яке згідно з п. 13 реалізується з 01.06.2022 року без застосування телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 року № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 року № 248/1217, від 25.03.2022 року № 248/1298, від 18.04.2022 року № 248/1529.

Пунктом 3 Окремого доручення встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів слід здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2 до Окремого доручення) обов`язково передбачено зазначати документи, визначені абзацами 3 аб 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відтак нарахування військовослужбовцям грошового забезпечення та винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану здійснюється відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 на виплату грошового забезпечення та винагороди на період дії військового стану, що надходять до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .

Участь позивача у бойових діях, які обумовлюють отримання підвищеної винагороди, не може підтверджуватися нічим іншим ніж накази про вчинення таких дій.

Як встановлено судом із довідки про участь особи у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 30.06.2023 №665А, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , у період з 19.05.2022 по 17.07.2022, з 08.08.2022 по 23.08.2022, з 24.08.2022 по 09.10.2022, з 04.11.2022 по 19.03.2023, з 31.03.2023 по 30.06.2023 позивач брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Суд встановив, що підставою бойових завдань позивача є бойові розпорядженням та накази командира частини НОМЕР_1 .

Зокрема у період з 31 березня 2023 року по 30 червня 2023 року позивач приймав у відповідних заходах зі стримування збройної агресії рф в зоні проведення бойових дій на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №94 від 31.03.2023 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №80 від 19.03.2023.

Оскільки, відповідачем не доведена правомірність своїх дій з неповного нарахування і виплати грошового забезпечення і додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в даній частині шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за період з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи вказані обставини, суд кваліфікує неподання відзиву Військовою частиною НОМЕР_1 як визнання позову.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, а саме судового збору, позивач згідно ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 241-246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ : НОМЕР_4 ) виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП : НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 12 днів в 2022 році та за 15 днів в 2023 році, виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2023 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ : НОМЕР_4 ) виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП : НОМЕР_2 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2023 рік, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

6. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460 за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки.

7. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ : НОМЕР_4 ) виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП : НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу по звільненню за 15 календарних місяців за 2022 та 2023 роки, відповідно до Постанови КМУ від 17 вересня 2014 року №460, виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення з військової служби.

8. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях за період з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, виплата якої встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

9. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ : НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП : НОМЕР_2 ) додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за період з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях.

10. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27.02.2024.

СуддяКоморний Олександр Ігорович