Справа № 359/10765/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

при секретарі - Олешко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, яким просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7941577 від 14 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року позов задоволено:

- скасовано постанову ЕАТ №7941577 від 14 жовтня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КпАП України;

- справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121-3 КпАП України у відношенні ОСОБА_1 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, не враховано доводи відповідача та надані ним докази.

Апелянт наголосив, що позивачем керував транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, що підтверджується наданими відеозаписами та скріншотами. Крім того, позивач не виявив жодної зацікавленості до технічного стану власного автомобіля, не заперечував на місці зупинки наявність несправності та не вчиняв жодних дій для їх перевірки чи усунення.

Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки надані відповідачем електронні копії відеозаписів не відповідають вимогам електронних доказів, а тому не можуть оцінюватись судами як докази, оскільки не засвідчені у встановленому законом порядку.

Також не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року по справі №359/10765/23 шляхом доповнення його мотивувальної частини, відповідно до обґрунтувань апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, не надано оцінку всім обставинам справи та доводам позивача.

Позивач наголосив, що суд першої інстанції не надав оцінку тим обставинам, що поданні відповідачем відеофайли не засвідчені цифровим підписом, а тому не могли оцінюватись судом в якості доказів. Крім того, відповідач не надав доказів того, що реєстратор є допустимим технічним засобом для фіксації правопорушень.

Додатково зазначив про те, що оскаржувана постанова не містить найменування органу та повного найменування посадової особи, не знаначено інспектора який пояснював причину зупинки, права, встановлював особу, перевіряв документи, водночас інспектор Тодосієнко Ф.П. не представився, самостійно не забезпечив повноцінну процедуру притягнення позивача до відповідальності не повідомляв про відеофіксацію.

Також звернув увагу суду, що суд першої інстанції дослідив покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що підсвітка номерного знаку працювала під час виїзду, водночас в рішенні суду покази свідків не відображено.

У межах встановленого судом строку відзиву Департаменту патрульної поліції на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 2023 року інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Тодосієнком Ф.П. винесено постанову серії ЕАТ № 7941577 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 керував 14 жовтня 2023 року о 20:00 год. транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport д.н. НОМЕР_1 в темну пору доби у якого не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР.

У зв`язку з вищезазначеним, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що посадовою особою патрульної поліції було розглянуто справу та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення. Крім того, з досліджених в судовому засіданні відеозаписів наданих відповідачем, що містяться у файлах clip-0-mp4, clip-1-mp4 та img_9690 достеменно неможливо встановити чи підсвічувався номерний знак автомобіля "Mitsubishi Pajero Sport" НОМЕР_1 , а тому такі докази суд оцінює критично і вважає їх недостовірними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У ст. 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема ч.ч. 1 і 2 ст. 121-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 14 жовтня 2023 року о 20 год. 00 хв., на 15 км дороги Р-03, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport д.н. НОМЕР_1 в темну пору доби у якого не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР, у зв`язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30червня 1993 року №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На виконання вищезазначених правових положень, відповідачем надано відеозйомку фіксації події адміністративного правопорушення на DVD-R диску, яка міститься в матеріалах справи та досліджена колегією суддів апеляційної інстанції в повному обсязі (а.с. 39).

Як вбачається з відеозапису IMG_9660 відеореєстратором екіпажу патрульної поліції зафіксовано рух автомобіля Mitsubishi Pajero Sport д.н. НОМЕР_1 в темну пору доби у якого не працювала підсвітка номерного знаку, що чітко вбачається на відрізках 00:01, 00:48, 01:24, а також блікування номерного знаку від фар автомобілю та світлових сигналів патрульного автомобіля.

Також вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем скріншотами відеозапису (а.с. 36-37).

Згідно з відеозаписом clip-01 позивач повідомляє, що підсвітка номерного знаку не працює, оскільки в автомобіль вимкнутий (04:44), на що інспектор пропонує увімкнути її (04:47) проте позивач відмовляється, зазначивши що перед виїздом вона працювала.

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що з наданих відповідачем відеозаписів неможливо встановити чи підсвічувався номерний знак автомобіля Mitsubishi Pajero Sport д.н. НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції допитано в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які зазначили про те, що завантажуючи вантаж до багажного відділення автомобіля Mitsubishi Pajero Sport д.н. НОМЕР_1 бачили, що підсвітка номерного знаку працювала, разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що наявні в матеріалах справи відеозаписи підтверджують обставину руху зазначеного автомобіля о 20:00 год. дорогою Р-03 без підсвітки номерного знаку.

Також судом апеляційної інстанції враховується та обставина, що інспектором патрульної поліції було запропоновано позивачу увімкнути підсвітку номерного знаку для підтвердження її робочого стану, проте позивач відмовився зазначивши що перед виїздом остання працювала.

Щодо доводів позивача про те, що надані Департаменту патрульної поліції електронні копії відеозаписів не відповідають вимогам електронних доказів (не засвідчені ЕЦП), а тому не можуть оцінюватись судом та є неналежними доказами, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У постанові від 10 вересня 2020 року у справі №751/6069/19 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив таке:

"Відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу".

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №0540/7665/18-а вважав цей висновок застосовним і до справи, що розглядається. Відтак, з урахуванням наведеної вище позиції Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач надав суду оригінал електронного доказу, а тому не повинні був засвідчувати його відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України.

Стосовно доводів позивача про порушення працівниками патрульної поліції вимог ст. 283 КУпАП суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про те, що текст постанови не містить найменування органу, повне найменування посади посадової особи, не зазначено інспектора Красюка В.В., який зупинив позивача, пояснював причину зупинки, встановлював особу та перевіряв документи. Крім того оскаржувана постанова винесена інспектором Тодосієнко Ф.П., який не повідомив про причину зупинки, не попереджав про відеофіксацію та не представлявся, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Як вбачається зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7941577 від 14 жовтня 2023 року, в останній зазначено найменування органу, прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи яка розглядала справу, дату та місце розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа та транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, додатки до постанову у вигляді відеофайлів.

Тобто, в оскаржуваній постанові зазначено всі відомості, які вимагаються законодавством а саме ст. 283 КУпАП, які є достатніми і необхідними для встановлення суті та змісту вчиненого позивачем порушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зупинка транспортного засобу, роз`яснення причин зупинки, перевірка документів інспектором Краснюком В.В. водночас здійснення розгляду справи інспектором Тодосієнком Ф.П. не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що інспектор Тодосієнко Ф.П. не представився, оскільки зазначені доводи спростовуються відеозаписом clip-0, а саме на 06:58 хв. інспектор Тодосієнко Ф.П. представився та оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити повністю.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2024 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку