Справа № 280/4456/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4456/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКО ПРОДУКТ» рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року

у адміністративній справі № 280/4456/23 за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКО ПРОДУКТ» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року задоволено адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКО ПРОДУКТ», та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКО ПРОДУКТ» на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році у розмірі 60417,45 грн (шістдесят тисяч чотириста сімнадцять гривень 45 копійок).

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неповного встановлення обставин справи та порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити інше рішення про відмову у задоволені вимог Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що відповідач виконав свої зобов`язання щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 1 (однієї) людини, а саме, ОСОБА_1 (засновник та керівник юридичної особи), якому згідно акту огляду МСЕК № 063189 від 14.10.2009 року встановлено безстроково інвалідність «з дитинства» та якого працевлаштоване з 03 лютого 2017 року, про що на початку 2023 року бухгалтером відповідача подавався Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю (форма № 10-ПОІ) з відповідними додатками, що містять відомості про осіб з інвалідністю.

Крім того, відповідач наголошує, що протягом 2022 року ним подавався щоквартально податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, та сум нарахованого єдиного внеску, а в травні 2023 року було подано уточнюючі розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2022 рік та відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам, після телефонної комунікації з представниками фонду захисту осіб з інвалідністю.

За вказаних обставин та виходячи з положень ч.1, ч.2, ч.4 ст.19, ч.1 ст.20 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ, відповідач вважає позивачем не надано суду доказів про те, що відповідач не виконав вимоги Закону України №875-ХІІ щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році, або не створив робочі місця чи відмовляв у прийнятті на роботу осіб з інвалідністю, тому наведені у рішенні суду першої інстанції обставини та висновки не відповідають обставинам справи, що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду першої інстанції (п.3 ч. 1 ст. 317 КАС України).

На переконання відповідача суд першої інстанції встановивши відсутність факту подачі відповідачем звітності ф. № 3-ПН, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, тому що сам по собі факт неподання відповідної форми звітності не є підставою для притягнення до відповідальності та не вказує на наявність всіх обов`язкових елементів правопорушення. Вказує, що відсутність звітності за ф.№ 3-ПН не є беззаперечною підставою для задоволення позову про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені (інших підстав судом першої інстанції встановлено не було), а суд першої інстанції в свою чергу не звернув увагу на обставини, що заслуговують бути прийнятими в якості поважних причин неподання відповідачем звіту ф.№ 3-ПН, зокрема, це вплив обставин воєнного стану на діяльність відповідача, місцезнаходження якого є в м. Запоріжжі, тобто, у безпосередній близькості до лінії активних бойових дій, що очевидно ускладнює вжиття відповідачем заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, визначених у статті 18 Закону №875-ХІІ, є поважною причиною та свідчить про відсутність вини з боку відповідача щодо незабезпечення виконання встановленого законом нормативу.

Також відповідач вважає, що суд першої інстанції залишив без належної правової оцінки обставини діяльності відповідача, який має соціальну спрямованість, є неприбутковою організацією, і який не здійснює діяльність заради отримання прибутку, і забезпечує немайнові потреби населення прифронтового регіону (надає соціальну допомогу без послуг проживання), а враховуючи відсутність доказів того, що відповідачем не було створено робочих місць для осіб з інвалідністю у 2022 році, або відповідач відмовлявся у прийнятті на роботу, з урахуванням об`єктивних обставин, які вплинули на роботу підприємства внаслідок збройної агресії проти України, відповідач спираючись на положення ч.2 ст.218, ст.238 Господарського кодексу України вважає, що в діях роботодавця (відповідача) відсутній склад правопорушення і, як наслідок, на відповідача не може бути покладена відповідальність за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за підсумками 2022 року. При цьому, відповідач вважає, що про відсутність підстав для накладення адміністративно-господарських санкцій за відсутності вини, свідчать вжитті відповідачем усі необхідні заходи для недопущення порушення шляхом створення робочого місця для інваліда, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався, проте у письмових поясненнях, що подані разом з витребуваною судом інформацією, яка була використана Фондом для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій внаслідок невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році, позивач зазначив, що Законом не передбачено іншого механізму отримання Фондом даних для нарахування сум АГС за невиконання нормативу, ніж того який передбачений ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», і відповідно до ч.6 вказаної норми, інформацію про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, яка є необхідною для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримує в порядку визначеному постановою Правління ПФУ від 10.03.2023р. №14-2 «Про затвердження Порядку та Форми надання Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.03.2023р. за №457/39513. Зокрема, Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надається інформація, яка містить актуальні на дату та час її формування відомості.

Так, позивач акцентує увагу на тому, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю без втручання працівників Фонду з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює щороку до 10 березня в автоматизованому режимі визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Оскільки cтворені відділенням Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю оригінали розрахунків передаються Пенсійному фонду України, а розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України відповідно до вищевказаного Порядку, позивач вказує, що документи (звіти) про джерело отримання інформації щодо кількості працівників відповідача в розпорядженні позивача не перебувають у розпорядженні Фонду.

Заслухавши доповідь головуючого суду, обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача та додатково надані позивачем до суду пояснень і інформації, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 15 осіб, фонд оплати праці штатних працівників - 1724241,98 грн, середня річна заробітна плата штатного працівника - 114949,47 грн, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», відповідача повинна складати 1 особу, але середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом, відповідно, сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 57474,73 грн. Вказаний Розрахунок розміщено в електронному кабінеті ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ», на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України, що підтверджується квитанцією від 17.04.2023.

Позивачем у зв`язку з невиконанням відповідачем нормативу щодо кількості штатних працівників осіб з інвалідністю, позивачем здійснено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік, яким до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі 57474,73 грн та нараховано пеню в розмірі 2942,72 грн., а звернення до суду позивача зі позовом про стягнення з ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ» пов`язано з несплатою відповідачем нарахованих сум адміністративно-господарських санкції та пені у добровільному порядку.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції спираючись на положення частини 8 статті 69 і частини 1 статті 217, частин 1, 2 статті 218, статті 238 Господарського кодексу України, ч.3 ст.18, ст.18-1 ч.1 і ч.2 ст.19, ч.1 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875-XII (далі Закон №875) дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з тих підстав, що кількість працюючих у відповідача осіб з інвалідністю протягом 2022 року становила 0 осіб замість 1-ї особи.

Колегія суддів не може погодитися з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки при вирішенні спору у цій справі всупереч вимог ст.9 КАСУ, які стосуються офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд першої інстанції не вжив визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи задля повного, всебічного та об`єктивного вирішення виниклого у цій справі спору.

Зокрема, у даному спірному випадку суд першої інстанції обмежився лише доводами позивача у цій справі, який звертаючись до суду з позовом про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році виходив лише з того, що середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача за 2022 складала 15 осіб, і відповідно, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю відповідно до встановленого ч.1 ст.19 Закону №875 нормативу у ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ» повинна була складати 1 особу, але у той же час у відповідача середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у відповідача складала 0 осіб у 2022 році, що на переконання позивача є підставою для сплати відповідно до вимог ст.20 Закону №875 адміністративно-господарської санкції в розмірі середньої річної заробітної плати.

Відповідно до позиції позивача, викладеної у поданих до апеляційного суду письмових поясненнях Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю без втручання працівників Фонду визначає підприємства, установи та організації, які використовують найману працю та не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць - в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.

Як свідчить зміст рішення суду першої інстанції та наявні в матеріалах справи докази, інформація про невиконання відповідачем нормативу визначеного згідно з частиною першою цієї статті 20 Закону №875 нормативу робочих місць у 2022 році підтверджується лише поданими відповідачем у 2022 році звітами за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», в яких відповідач не відображав відомості про наявність/відсутність робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

На підтвердження невиконання відповідачем нормативу визначеного згідно з частиною першою цієї статті 20 Закону №875 нормативу робочих місць у 2022 році позивач на вимогу апеляційного суду надав отримані з ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області відомості щодо застрахованих осіб страхувальника ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ» за 2022 року згідно звітності та уточнень станом на 20.05.2023 року, з яких встановлено, що відповідач дійсно протягом 2022 року не інформував про кількість працівників, яким встановлено інвалідність, але уточнюючим звітом від 19.05.2023 року інформація про кількість осіб з інвалідністю була виправлена.

Крім того, долученими до матеріалів справи ксерокопіями: уточнюючих звітів податкового розрахунку сум доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1-4 кварталі 2022 року; відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 1-4 кварталі 2022 року (які підписані керівником ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ»); паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; картки платника податків ОСОБА_1 ; довідки МСЕК від 12.08.2017 року про встановлення ОСОБА_1 безстроково інвалідності 3 групи підтверджено працевлаштування на ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ» особи, які встановлено інвалідність, у тому числі у 2022 році, що у сукупності спростовує висновки позивача по справі та суду першої інстанції про невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, і відповідно, про відсутність правових підстав для застосування до ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ» адміністративно-господарських санкції та пені відповідно до ст.19, ст.20 Закону №875.

Дійсно, відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. № 5067-VI (далі Закон № 5067) та п.1.5 Порядку № 827-22 роботодавець (зокрема, і ФОП, який використовує працю найманих працівників) зобов`язаний подавати до територіального центру зайнятості дані про наявність попиту на робочу силу форму № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)». Разом з тим, чинним законодавством не передбачено будь-якої самостійної відповідальності за неподання або подання помилкових даних у Звіті за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженої наказом Мінсоцполітики України від 31.05.2013 № 316 (далі ф. № 3-ПН).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд першої інстанції хоча правильно і процитував положення Закону №875-ХІІ та Господарського кодексу України, але разом з тим не врахував суті процитованих ним положень, якими чітко прописано нарахування та сплата відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарських санкцій за недотримання роботодавцем встановленого законом нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а не за неналежне інформування відповідних органів про наявність працюючих у нього осіб, які мають інвалідність.

Оскільки чинним законодавством не встановлено самостійної відповідальності тільки за те, що ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ» не подавалася у 2022 році інформація до центру зайнятості про працюючого директором ОСОБА_1 , який має інвалідність 3 групи, а позивачем не надано суду жодного доказу про невиконання Товариством належним чином наявного у нього обов`язку щодо створення робочих місць для інвалідів і їх працевлаштування з метою забезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов у цій справі помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з ТОВ «МАРКО ПРОДУКТ» на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарських санкцій за незайняте робоче місце для особи з інвалідністю за 2021 рік та пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводами апеляційної скарги відповідача повністю спростовуються висновки суду першої інстанції, і відповідно, у колегії суддів наявні правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги і для скасування рішення суду першої інстанції з наведених відповідачем підстав.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКО ПРОДУКТ» - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року скасувати.

У задоволені адміністративного позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКО ПРОДУКТ» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов