Справа № 460/18496/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2024 року м. РівнеСправа №460/18496/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-2), у якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача-1:

- щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 10.04.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян";

- щодо припинення розгляду звернень позивача від 15.05.2023 та від 29.05.2023 без вирішення по суті порушених питань;

2) визнати протиправними дії відповідачів щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 11.05.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян";

зобов`язати відповідачів надати відповідь на звернення позивача від 11.05.2023 у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян";

3) визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22;

зобов`язати відповідача-1 скласти, оформити та подати до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби з урахуванням судового рішення у справі №460/19560/22;

4) визнати протиправними дії відповідача-2 щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22; зобов`язати відповідача-2 скласти, оформити та подати до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби з урахуванням судового рішення у справі №460/19560/22.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Верховного Суду від 21.08.2019 (з урахуванням ухвали від 07.10.2019) у справі №569/19058/17, яка набрала законної сили 21.08.2019, зобов`язано, зокрема, ВЧ НОМЕР_1 оформити та подати довідку до Рівненського обласного військового комісаріату про суму отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На виконання такої постанови Верховного Суду ВЧ НОМЕР_1 надано таку довідку. В подальшому рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі № 460/19560/22, яке набрало законної сили 20.03.2023, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 , зокрема, нарахувати та виплати ОСОБА_1 у індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.09.2017 із застосуванням базового місяця січня 2008 року. На виконання такого судового рішення ВЧ НОМЕР_2 нарахувала індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.09.2017 в розмірі 62795,63 грн, за цей період. Позивач зазначив, що оскільки розмір індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби позивача збільшився з урахуванням судових рішень у справі №460/19560/22, тому ВЧ НОМЕР_1 або ВЧ НОМЕР_2 повинна подати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП. 10.04.2023 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою та просив оформити й подати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП з урахуванням збільшення суми індексації грошового забезпечення. Відповідач отримав заяву від 10.04.2023 13.04.2023, що стверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» та трекінгом. Відповідач листом від 13.05.2023 за №501/26/286 повідомив про щомісячну додаткову грошову винагороду, що взагалі відповідачу не вказувалось, а про зміну індексації ГЗ з урахуванням її збільшення згідно судових рішень по справі №460/19560/22, що, на думку позивача, "свідчить про низький рівень моральних цінностей осіб ВЧ НОМЕР_1 , які маніпулюють розсудами задля вчинення перешкод у реалізації прав та законних інтересів позивача". При цьому, відповідач такий лист надіслав 20.05.2023, що стверджується копією конверту. Зазначив, що реєстрація документу у журналі установи не може вважатися належним доказом дати отримання, і, як наслідок, вважатися днем, з якого обчислюється строк, про що свідчать правові висновки, які викладено у постановах Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №826/6756/18, від 28.01.2021 у справі №160/8840/18. Враховуючи викладене, відповідачем-1 порушено строки розгляду звернення від 10.04.2023, встановлені ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

15.05.2023, не отримавши відповіді на заяву від 10.04.2023, позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою з аналогічним проханням. Відповідач листом від 22.05.2023 за №501/26/307 повідомив, що дане питання уже вирішено на заяву від 10.04.2023, тому на його думку наявні підстави для припинення розгляду заяви від 15.05.2023.

29.05.2023 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою з проханням аналогічного змісту, викладеного у заявах від 10.04.2023 та від 15.05.2023. Відповідач листом від 14.06.2023 за №501/26/357 повідомив, що дане питання уже вирішене на попередні заяви, а тому наявні підстави для припинення розгляду заяви від 29.05.2023.

Позивач зазначив, що вирішення по суті це надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП. Оскільки нової довідки не надано, відповідно, питання по суті не вирішено, у зв`язку з чим дії відповідача про припинення розгляду звернень без вирішення по суті є протиправними.

28.05.2023 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_2 із заявою з проханням аналогічного змісту, викладеного у попередніх зверненнях до відповідача-1. Проте, листом ВЧ НОМЕР_2 від 04.07.2023 за №36/693 відмовлено, "своєю відповіддю ВЧ НОМЕР_2 не вбачає наявність законодавства в України, оскільки для вчинення дій ВЧ НОМЕР_2 необхідно лише рішення суду, що позивач оцінює критично".

Крім того, позивач надіслав 15.05.2023 заяву від 11.05.2023 до ВЧ НОМЕР_1 та ВЧ НОМЕР_2 , яку отримала ВЧ НОМЕР_1 17.05.2023, що стверджується фіскальним чеком від 15.05.2023 АТ «Укрпошта». Листом від 31.05.2023 №501/26/326 ВЧ НОМЕР_1 повідомила, що надала заяву позивача від 11.05.2023 до ВЧ НОМЕР_2 , станом на 31.07.2023 відповідь не надана від ВЧ НОМЕР_2 , що, на думку позивача, є порушенням норм Закону України «Про звернення громадян».

Позивач зазначив, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. Вважає, що відповідач зобов`язаний надати довідку до Рівненського ОТЦКСП про суму індексації грошового забезпечення за період вересень 2015 року серпень 2017 року для перерахунку та виплати пенсії позивачу. Позивач наголосив, що постановою Верховного Суду від 21.08.2019 №569/19058/17 встановлено, що ОСОБА_1 , має право на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до ст. 43 Закону №2262-ХІІ. З урахуванням судових рішень по справі №460/19560/22 індексація ГЗ протягом останніх 24 місяців збільшилась. Відтак, доводи відповідача, що він вирішив питання по суті без надання довідки, та відмовив у наданні довідки, покликаючись на відсутність підстав для надання нової довідки для пенсії з урахуванням збільшених сум індексації грошового забезпечення, є безпідставними.

Ухвалою від 04.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву, а позивачем відповіді на відзив.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач, керуючись Законом України «Про звернення громадян», звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою від 10.04.2023 щодо надання довідки до Рівненського ОТЦК та СП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №569/19058/17. ВЧ НОМЕР_1 було надано відповідь листом за вих. №501/26/286 від 13.05.2023. Відповідач-1 зазначив, що, визнаючи право позивача на включення до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, Верховним Судом не досліджувалося питання правомірності її ненарахування та невиплати позивачу у період з 31.07.2017 до моменту звільнення. Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, не є релевантними, не встановлюють неправомірності ненарахування та невиплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди з 31.07.2017. Окрім того, ні постановою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, ні рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі № 460/19560/22 не було зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 видати позивачу запитувану довідку, що свідчить про відсутність законних підстав для її видачі. Зазначив, якщо питання, порушене у зверненні, вирішено не на користь заявника, це не свідчить про те, що воно не вирішено по суті, а повторне звернення стосовно одного й того ж питання не відповідає самому змісту Закону України «Про звернення громадян». Проте, позивач повторно звертався до ВЧ НОМЕР_1 з аналогічними заявами від 15.05.2023 та 29.05.2023. Тому відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» командуванням ВЧ НОМЕР_1 законно було прийнято рішення про припинення розгляду звернень позивача від 15.05.2023 та 29.05.2023, про що повідомлено на його адресу згідно вих. №501/26/307 від 22.05.2023 та №501/26/357 від 14.06.2023. Також вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, заявляючи необґрунтовані аналогічні позовні вимоги до двох відповідачів у справі. Покликаючись до положень ст.64 Конституції України, зазначив, що використання права на звернення позивачем ОСОБА_1 є хаотичним, надмірним та за своєю суттю нівелює сенс та зміст вказаного права та істотно впливає на ефективність роботи ВЧ НОМЕР_1 , перешкоджає належному здійсненню заходів оборони України в умовах воєнного стану, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, які покладені на Збройні Сили України. За наведеного, вважає, що відповідач-1 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав позовні вимоги до відповідача-1 та просив позов задовольнити.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що ВЧ НОМЕР_2 звернення позивача до командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.05.2023 отримано 20.07.2023. Відповідно ВЧ НОМЕР_2 підготовлено та направлено відповідь на звернення позивачу від 25.07.2023 за вих. № 36/764. Крім того, зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 з 01.01.2020 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована лише на фінансове забезпечення до ВЧ НОМЕР_2 на підставі наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.12.2019 №821. Починаючи з 01.01.2020 ВЧ НОМЕР_2 здійснює виплати військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 виключно на підставі наказів командира ВЧ НОМЕР_1 та видає довідки лише за наявною у ВЧ НОМЕР_2 інформацією. Також, серед додатків до позовної заяви наявна довідка про розміри додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії від 07.04.2021 №501/25/368/1, видана ВЧ НОМЕР_1 . Окрім того, ні постановою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, ні рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі 460/19560/22 не зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 видати позивачу запитувану довідку, що свідчить про відсутність законних підстав для її повторної видачі. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав позовні вимоги до відповідача-2 та просив позов задовольнити. Крім того, зазначив, що 31.08.2023 позивач звичайним листом отримав відзив ВЧ НОМЕР_2 від 22.08.2023 №1009 без додатку.

Ухвалою від 23.08.2023 клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 щодо залишення позовної заяви без руху повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою від 23.08.2023 клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 за вх.№145290/23 від 04.09.2023 повернуто заявнику без розгляду.

28.08.2023 позивачем подана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з ВЧ НОМЕР_2 на користь позивача такі витрати в розмірі 4000 гривень.

12.09.2023 від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.09.2017 №318, з 28.09.2017 виключено із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та усіх видів грошового забезпечення відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 21.09.2017 №215.

Постановою Верховного Суду від 21.08.2019 (з урахуванням ухвали від 07.10.2019) у справі №569/19058/17, яка набрала законної сили 21.08.2019, зобов`язано, зокрема, ВЧ НОМЕР_1 оформити та подати довідку до Рівненського обласного військового комісаріату про суму отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

07.04.2021 на виконання вказаного судового рішення ВЧ НОМЕР_1 сформовано довідку про суму індексації грошового забезпечення за №501/25/368, згідно з якою сума нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по серпень 2017 року складає 7237,26 грн.

В подальшому рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі № 460/19560/22, яке набрало законної сили 20.03.2023, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 :

нарахувати та виплати ОСОБА_1 у індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.09.2017 із застосуванням базового місяця січня 2008 року;

здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.09.2017, з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 25.04.2023 №36/404 ВЧ НОМЕР_2 надіслано позивачу довідку-розрахунок суми індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України 17.07.2003 №1078 на виплату ОСОБА_1 згідно із судовим рішенням у справі №460/19560/22 від 26.09.2022 за період з 01.01.2016 по 28.09.2017, за змістом якої за вказаний період позивачу нараховано індексації грошового забезпечення на суму 62795,63 грн, а виплачено 7086,53 грн.

10.04.2023 у зв`язку з ухваленням судового рішення у справі № 460/19560/22 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки для відома.

Заява надіслана засобами поштового зв`язку та 13.04.2023 отримана відповідачем-1.

Листом від 13.05.2023 за №501/26/286 ВЧ НОМЕР_1 було надано відповідь на заяву позивача від 10.04.2023, згідно з якою ні постановою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, ні рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №460/19560/22 не було зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 видати позивачу запитувану довідку, що свідчить про відсутність законних підстав для її видачі.

Вказаний лист надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 20.05.2023, що підтверджується відбитком штампа відділення «Укрпошта» на поштовому відправленні.

До отримання вищевказаної відповіді відповідача-1 на заяву від 10.04.2024 позивач 15.05.2023 звернувся із заявою аналогічного змісту на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 та командира ВЧ НОМЕР_2 .

ВЧ НОМЕР_1 листом від 22.05.2023 за №501/26/307 з покликанням на положення статті 8 Закону України «Про звернення громадян» повідомила позивача про те, що відповідь на його аналогічну заяву від 10.04.2023 було надано листом за вих. №501/26/286 від 13.05.2023. Додатково повідомила, що згідно з тренінгом рекомендованого поштового відправлення №430 заява позивача надійшла на адресу ВЧ НОМЕР_1 17.05.2023 та зареєстрована за вхідним №М-2532 від 19.05.2023.

Також, позивач 29.05.2023 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, у якій вказав про те, що ні заява від 10.04.2023, ні заява від 15.05.2023 по суті не вирішені та просив надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.

ВЧ НОМЕР_1 листом від 14.06.2023 за №501/26/357 з покликанням на положення статті 8 Закону України «Про звернення громадян» повідомила позивача про те, що відповідь на його аналогічні заяви від 10.04.2023 та від 15.05.2023 було надано листами за вих.№501/26/286 від 13.05.2023 та за вих.№501/26/307 від 22.05.2023. Додатково повідомила, що згідно з тренінгом рекомендованого поштового відправлення №080 заява позивача надійшла на адресу ВЧ НОМЕР_1 30.05.2023 та зареєстрована за вхідним №М-2771 від 01.06.2023.

Крім того, суд встановив, що 11.05.2023 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 та до командира ВЧ НОМЕР_2 із заявою (шляхом її надіслання 15.05.2023 засобами поштового зв`язку на адресу ВЧ НОМЕР_1 ), в якій повторно просив надати оновлений розрахунок індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, тобто за такою ж формою та формулою нарахування та виплати індексації ГЗ, як надано йому довідку розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.09.2017, а також надати оновлені розрахунки нарахування та виплати грошового забезпечення на виконання судових рішень у справах №460/9772/20, №460/19560/22.

Листом від 31.05.2023 за №501/26/326 ВЧ НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що заява від 11.05.2023 згідно з тренінгом рекомендованого поштового відправлення №430 надійшла на адресу ВЧ НОМЕР_1 17.05.2023 та зареєстрована за вх. №М-2539 від 19.05.2023. Зазначено, що на підставі рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 №39140 ВЧ НОМЕР_1 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до ВЧ НОМЕР_2 з 01.01.2020. Враховуючи вищезазначене та відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» заяву позивача від 11.05.2023 у строк, визначений законодавством, надіслано для опрацювання на адресу командира ВЧ НОМЕР_2 .

Листом від 25.07.2023 за №36/764 ВЧ НОМЕР_2 повідомила позивача про те, що його звернення до командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.05.2023 (вхідний ВЧ НОМЕР_2 №3703 від 20.07.2023) опрацьоване. При цьому, зазначено, що ВЧ НОМЕР_2 надала позивачу довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (додаток до листа за вих. №36/514 від 29.05.2023), розрахунки нарахування та виплати грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №460/9772/20 (довідка-розрахунок №36/539 від 02.06.2023, довідка-розрахунок №36/537 від 02.06.2023, довідка-розрахунок №36/538 від 02.06.2023, довідка-розрахунок №36/536 від 02.06.2023) та розрахунки нарахування грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №460/19560/22 (довідка-розрахунок за №36/540 від 02.06.2023 та довідка-розрахунок за №36/541 від 02.06.2023).

Крім того, суд встановив, що 28.05.2023 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_2 із заявою (шляхом її надіслання 29.05.2023 засобами поштового зв`язку), в якій просив надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає. Також просив надати йому копію такої довідки.

Листом від 04.07.2023 за №36/693 ВЧ НОМЕР_2 повідомила позивача про те, що заява зареєстрована за вх.№37 від 05.06.2023 та опрацьована. При цьому, зазначено, що ні постановою Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17, ні рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №460/19560/22 не було зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 видати запитувану позивачем довідку.

Вважаючи, що відповідачі не дотримали встановлений законодавством про звернення громадян термін розгляду звернень, протиправно припинили розгляд звернень та протиправно не сформували та не направили до Рівненського ОТЦКСП запитувану довідку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Положення статті 40 Конституції України гарантують кожній особі право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч.1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР).

Положеннями частини третьої статті 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Приписами статей 4-6 Закону № 393/96-ВР регламентується коло питань, рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, а також установлені вимоги до звернення, мова звернень і рішень та відповідей на них.

Статтею 7 Закону № 393/96-ВР встановлено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення й передбачено обов`язок із прийняття та розгляду звернень, оформлених належним чином і поданих у встановленому порядку.

Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз вищенаведених норм Закону № 393/96-ВР в їх взаємозв`язку дозволяє дійти висновку про те, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16.

Як встановлено судом, звернення позивача до відповідачів із заявами від 10.04.2023, від 11.05.2023, від 15.05.2023, від 28.05.2023 та від 29.05.2023 здійснено на підставі Закону №393/96-ВР.

Таким чином, позивач і відповідачі є суб`єктами правовідносин у сфері звернень громадян з відповідними правами й обов`язками, зокрема з правом позивача скерувати звернення й обов`язком відповідачів розглянути їх і надати на них відповідь.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог щодо недотримання відповідачем-1 встановленого терміну розгляду звернення позивача від 10.04.2023, суд встановив та врахував таке.

Як встановлено судом, за змістом фіскального чека відділення поштового зв`язку заява позивача від 10.04.2023 надіслана до ВЧ НОМЕР_1 10.04.2023 поштовим відправленням за номером трекінга 960.

Згідно з інформацією відстеження поштового відправлення за номером трекінга 960 відправлення вручено відповідачу-1 13.04.2023.

Листом від 13.05.2023 за №501/26/286 ВЧ НОМЕР_1 було надано відповідь на заяву позивача від 10.04.2023, у якій відповідач-1 зазначив, що вона зареєстрована за вх.№М-2075 від 14.04.2023.

Враховуючи, що звернення позивача отримане ВЧ НОМЕР_1 13.04.2023, а 13 та 14 травня 2023 року вихідні дні, то відповідач-1 розглянув таке звернення (13.05.2023) в місячний строк.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону № 393/96-ВР відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Аналізуючи норми Закону №393/96-ВР, зокрема положення статті 15, Верховний Суд у постанові від 18.04.2018 у справі №367/3673/15-а дійшов висновку, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2021 у справі № 520/421/20 звернув увагу на те, що реєстрація відповіді на звернення чи скаргу як вихідного документа у журналі реєстрації вихідної документації розпорядника інформації і присвоєння за фактом реєстрації вихідного номера не є моментом завершення перебігу строку на надання відповіді, визначеного законом.

Належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Вказана правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 802/211/16-а, від 06.09.2019 у справі № 128/4752/15-а, від 25.06.2020 у справі № 802/1442/15-а.

Пунктом 53 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, передбачено, що у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронній формі за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, згрупованих за способом пересилання, що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

Пункт 58 вищевказаних Правил визначає, що під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток поштового календарного штемпеля.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідь на звернення, оформлена листом від 13.05.2023 за №501/26/286, надіслана позивачу засобами поштового зв`язку 20.05.2023, що підтверджується відбитком поштового штемпеля та відбитком штампа відповідача-1 з написом «501/26/286» на поштовому відправленні.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідь на звернення позивача від 10.04.2023 за вих.№501/26/286 від 13.05.2023 надіслана ВЧ НОМЕР_1 для ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку лише 20.05.2023, суд дійшов висновку, що така відповідь надана позивачу з порушенням строку, визначеного статтею 20 Закону № 393/96-ВР.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправність поведінки відповідача-1 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 10.04.2023, а тому позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача-1 щодо припинення розгляду звернень позивача від 15.05.2023 та від 29.05.2023 без вирішення по суті порушених питань, суд зазначає таке.

В листах від 22.05.2023 за №501/26/307 та від 14.06.2023 за №501/26/357 відповідач-1, покликаючись до положень ст. 8 Закону № 393/96-ВР, зазначав, що відповідь на його аналогічну заяву від 10.04.2023 було надано листом за вих. №501/26/286 від 13.05.2023, у зв`язку з цим повідомляв про припинення розгляду таких звернень.

Відповідно до положень ст. 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними (ч. 2).

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення (ч. 3).

Перевіривши заяву від 10.04.2024, суд встановив, що позивач просив надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.

Згідно із заявою від 15.05.2023 позивач просив надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.

Відповідно до звернення від 29.05.2023 позивач просив надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 за наданим зразком довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.04.2021 №501/25/368, звернув увагу "без основних видів грошового забезпечення на чому наголосив у постанові Восьмий апеляційний адміністративний суд від 17.12.2020 у цій справі №569/19058/17, з долученням до нової довідки індексації грошового забезпечення, наприклад взамін класності (графи 19,20), якої у нього немає". Також просив надати йому копію такої довідки.

Таким чином, звернення позивача від 15.05.2023 та від 29.05.2023 за змістом їх прохальної частини є ідентичними зверненню від 10.04.2023, а тому в розуміння Закону № 393/96-ВР вони є повторними зверненнями.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що звернення до ВЧ НОМЕР_1 від 15.05.2023 було реалізоване ним у зв`язку з неотриманням відповіді на звернення від 10.04.2023, а звернення від 29.05.2023 з підстав невирішення по суті звернення від 10.04.2023, чим не заперечує повторність таких звернень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача-1 був відсутній обов`язок щодо розгляду звернень позивача від 15.05.2023 та від 29.05.2023 відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 393/96-ВР, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання правомірності дій відповідачів щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 11.05.2023, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що 11.05.2023 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 та до командира ВЧ НОМЕР_2 із заявою, в якій повторно просив надати оновлений розрахунок індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 тобто за такою ж формою, та формулою нарахування та виплати індексації ГЗ, як надано йому довідку розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.09.2017, а також надати оновлені розрахунки нарахування та виплати грошового забезпечення на виконання судових рішень у справах №460/9772/20, №460/19560/22.

За змістом фіскального чека відділення поштового зв`язку така заява надіслана на адресу ВЧ НОМЕР_1 поштовим відправленням №430, яке отримане відповідачем-1 17.05.2023 та зареєстроване за вх. №М-2539 від 19.05.2023.

Оскільки ВЧ НОМЕР_1 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до ВЧ НОМЕР_2 з 01.01.2020, то відповідно до статті 7 Закону № 393/96-ВР заяву позивача від 11.05.2023, у строк визначений законодавством, надіслано для опрацювання на адресу командира ВЧ НОМЕР_2 , про що позивача повідомлено листом від 31.05.2023 за №501/26/326 ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ст. 7 Закону № 393/96-ВР забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення (ч. 2).

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (ч. 3).

Згідно з рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 №39140 ВЧ НОМЕР_1 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до ВЧ НОМЕР_2 з 01.01.2020.

Враховуючи те, що суть звернення від 11.05.2023 полягає у наданні позивачу розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, тобто стосується питання фінансового забезпечення, яке не входить до компетенції ВЧ НОМЕР_1 , то направлення такого звернення за належністю до ВЧ НОМЕР_2 здійснено відповідачем-1 у спосіб, який відповідає вимогам ст. 7 Закону № 393/96-ВР.

Разом з тим, доказів такого направлення в строк, визначений ст. 7 Закону № 393/96-ВР відповідач-1 не надав.

При цьому, згідно з листом відповідача-2 від 25.07.2023 за №36/764, направлене за належністю вищевказане звернення зареєстроване ВЧ НОМЕР_2 за вх.№3703 від 20.07.2023.

Суд зауважує, що отримання ВЧ НОМЕР_2 через 1,5 місяця направленого за належністю вищевказаного звернення від військової частини, яка знаходиться з відповідачем-2 в межах одного населеного пункту та за однією юридичною адресою, не може свідчити про дотримання ВЧ НОМЕР_1 п`ятиденного строку надсилання звернення за належністю, визначеного ст. 7 Закону № 393/96-ВР.

Таким чином, позовна вимога в частині визнання протиправними дії відповідача-1 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 11.05.2023 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що направлення звернення за належністю до іншого суб`єкта владних повноважень виключає можливість його розгляду по суті органом, який здійснив таке направлення за належністю.

Відтак, позовна вимога про зобов`язання відповідача-1 надати відповідь на звернення позивача від 11.05.2023 у відповідності до норм Закону № 393/96-ВР є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Зі змісту звернення від 11.05.2023 суд встановив, що воно було адресоване позивачем також і ВЧ НОМЕР_2 .

Разом з тим, в матеріалах судової справи відсутні докази надіслання такого звернення ВЧ НОМЕР_2 безпосередньо позивачем, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що такий відповідач отримав його звернення 17.05.2023 є безпідставним та не може бути прийняте судом до уваги.

Натомість, копія такого звернення, яке було надіслане до командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.05.2023 та в подальшому направлене за належністю, зареєстроване ВЧ НОМЕР_2 за вх.№3703 від 20.07.2023, що підтверджується листом відповідача-2 від 25.07.2023 за №36/764 ВЧ НОМЕР_2 , яким надано відповідь на таке звернення.

Копію такого листа відповідач-2 надав одночасно з відзивом на позовну заяву, проте доказів надіслання такого листа позивачу ВЧ НОМЕР_2 суду не надало.

У відповіді на відзив ВЧ НОМЕР_2 позивач вказує, що копії такого листа він не отримував ні окремим листом, ні в якості додатка до відзиву, оскільки відзив надійшов без додатків.

Відповідач-2 вказаних обставин не спростував.

Як зазначалося судом вище по тексту судового рішення, обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника. При цьому, реєстрація відповіді на звернення чи скаргу як вихідного документа у журналі реєстрації вихідної документації розпорядника інформації і присвоєння за фактом реєстрації вихідного номера не є моментом завершення перебігу строку на надання відповіді, визначеного законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем-2 не підтверджено належними та допустимими доказами правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, а відтак, позов в частині визнання протиправними дії відповідача-2 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення позивача від 11.05.2023 та зобов`язання його надати відповідь на таке звернення у відповідності до норм Закону № 393/96-ВР слід задовольнити.

Що стосується спору в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідачів щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22, та про зобов`язання відповідачів скласти, оформити та подати до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки таку довідку, суд зазначає таке.

За змістом постанови від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 Верховний Суд зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 оформити та подати до Рівненського обласного військового комісаріату (правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 ) довідку про суму отриманої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з довідкою від 07.04.2021 за №501/25/368, виданою ВЧ НОМЕР_1 на виконання такої постанови Верховного Суду, сума нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по серпень 2017 року складає 7237,26 грн.

У зв`язку із зміною розміру індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 до 28.09.2017, перерахованого на виконання рішення суду від 26.09.2022 у справі № 460/19560/22, позивач неодноразово звертався до відповідачів із заявами в порядку Закону № 393/96-ВР (зокрема, заяви від 10.04.2023 та від 28.05.2023), в яких просив надати нову довідку до Рівненського ОТЦКСП на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 з урахуванням індексації грошового забезпечення позивача, нарахованої на виконання рішення суду у справі №460/19560/22 (за зразком довідки від 07.04.2021 №501/25/368).

У позовній заяві позивач на обґрунтування позовних вимог в цій частині, покликаючись до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку проведення перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, а також до висновків Верховного Суду у справі №569/19058/17 зазначає, що він має право на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, вказав, що: «відповідач, зобов`язаний надати довідку до Рівненського ОТЦКСП про суму індексації грошового забезпечення за період вересень 2015 року серпень 2017 року для перерахунку та виплати пенсії позивачу».

Таким чином, позов в частині вищевказаних позовних вимог спрямований на отримання позивачем довідки про розмір грошового забезпечення, що містить інформацією про індексацію грошового забезпечення, для здійснення перерахунку його пенсії.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За вимогами ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частина вісімнадцята статті 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1).

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (абз. 1 ч. 3).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4).

Відповідно до п. 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Порядком № 260, який визначає розмір грошового забезпечення військовослужбовця, його складові, умови та порядок його виплати, не передбачено такого додаткового виду грошового забезпечення для перерахунку пенсії, як індексація грошового забезпечення.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) та пенсії.

Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 Закону № 1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (ч.1 ст. 9 Закону № 1282-XII).

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії, оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум при розрахунку пенсії військовослужбовцям, колишнім працівникам органів внутрішніх справ, поліцейським, тощо.

Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ), у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч. 2 ст. 19 Закону № 2017-ІІІ).

Отже індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

У той же час, у Рішенні від 13.05.2015 № 4-рп/2015 у справі № 1-9/2015 Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення першого речення частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ необхідно розуміти так, що до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення.

Таким чином, індексація грошового забезпечення не підлягає врахуванню при перерахунку пенсії на підставі частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

Поряд з цим, відповідно до статті 64 Закону №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Підстави для проведення індексації визначено статтею 4 Закону № 1282-XII, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок № 1078.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 № 118 (далі Постанова 118) установлено, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2021 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї Постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31.12.2021 відповідно до Закону № 2262-ХІІ, та перерахунку пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 01.01.2021 до 28.02.2022 за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

Крім того, 24.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", якою встановив, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що об`єктом індексації доходів позивача є його дохід у формі пенсії, а не розмір грошового забезпечення діючого військовослужбовця за прирівняною посадою, яку обіймав позивач на момент звільнення, а тому, відсутні підстави для врахування індексації такого грошового забезпечення при формуванні довідки для перерахунку його пенсії.

Отже пенсія, яку позивач отримує, є об`єктом індексації, що має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Проведення індексації призначеної (перерахованої) позивачу пенсії (з урахуванням надбавок, доплат та підвищень) є встановленим механізмом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, реалізація якого дає підстави стверджувати про дотримання державних гарантій, спрямованих на підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, у розумінні Закону № 2017-III.

Таким чином, системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що суми індексації грошового забезпечення військовослужбовців не віднесені до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та не підлягають зазначенню у довідці про грошове забезпечення позивача для перерахунку його пенсії.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі №580/1974/23.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 13.02.2019 у справі №130/1001/17 Верховний Суд зазначив, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів касаційного суду, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів касаційного суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

У зв`язку з цим, суд відхиляє покликання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.08.2019 у справі №569/19058/17.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідачів щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 із зазначенням сум індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби згідно з судовим рішенням у справі №460/19560/22, та про зобов`язання відповідачів скласти, оформити та подати до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки таку довідку, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то підстави для застосування положень ст. 139 КАС України в частині розподілу судових витрат позивача по сплаті судового збору відсутні.

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2).

Частиною третьою статті 134 КАС України регламентовано, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи №460/18496/23, до заяви за вх№142178/23 від 28.08.2023 позивач долучив:

- договір про надання правничої допомоги від 05.07.2023;

- акт виконаних робіт від 25.08.2023;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25.08.2023 серії ВК №1100365.

З наданих суду на підтвердження витрат на правову допомогу встановлено, що за умовами договору від 05.07.2023, укладеного між Адвокатським бюро Губара Володимира (Бюро) та ОСОБА_1 (Клієнт), Клієнт в порядку та на умовах, визначених даним Договором, доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання з ведення справи про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , зобов`язання військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 вчинити дії (п.1.1). Для виконання цього Договору Клієнт надає Бюро всі, без обмежень, повноваження для здійснення прав і повноважень та виконання обов`язків сторони (позивача) в Рівненському окружному адміністративному суді (п.1.3). Пунктом 1.4 визначено, що до професійної правничої допомоги, яка надається в межах виконання доручення Клієнта за цим договором, входить: підготовка та узгодження з Клієнтом стратегії захисту прав та інтересів, застосування якої буде реалізовано Бюро у подальшому; збір і правовий аналіз інформації, документів і матеріалів, що стосуються справи; надання усних і письмових консультацій, роз`яснень щодо правових питань, які стосуються справи або виконання окремих доручень Клієнта; складання необхідних для справи процесуальних документів, зокрема, позовних заяв, скарг, претензій, відповідей на відзив, заперечень, письмових пояснень, запитів, заяв клопотань тощо; участь у судових засіданнях в Рівненському окружному адміністративному суді; виконання окремих доручень Клієнта про надання правничої допомоги. Попередня вартість професійної правничої допомоги за цим Договором складає 4 000 гривень, яку Сторони вправі змінити в залежності від її обсягу шляхом складання додаткової угоди до цього Договору (п.2.1). За результатами надання професійної правничої допомоги за цим Договором Сторонами складається Акт, в якому вказується її обсяг та вартість (п.2.2).

Отже, такий договір є загальним щодо надання позивачу адвокатським бюро правової допомоги, безвідносно до конкретної справи.

Крім того, за даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив, що у період липень серпень 2023 року ОСОБА_1 пред`явлено до Рівненського окружного адміністративного суду 14 позовних заяв до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з актом виконаних робіт від 25.08.2023 за договором про надання правничої допомоги від 05.07.2023 Адвокатським бюро Губара Володимира надано правничу допомогу ОСОБА_1 , наступного характеру: складання позовної заяви від 31.07.2023 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, формування доказової бази, групування доказів, додатку до позовної заяви, їх роздруківка (справа № 460/18496/23) 4 години затраченого часу. Загальна вартість наданої правничої допомоги, яка вказана в даному акті, становить 4000,00 грн.

Відповідач-1 надав заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, у яких вказує на безпідставність таких витрат.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Суд враховує, що ця справа є справою незначної складності, яка вирішувалася судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Крім того, суд встановив, що в межах даної справи до суду подано позов, який складено на 8 аркушах та підписано особисто позивачем, при цьому у позовній заяві відсутні відомості стосовно представника позивача адвоката Губара Володимира; додатки до позову на 27 аркушах, які засвідчені підписом позивача; відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_1 на 3 аркушах, яка підписана позивачем; заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 2 аркушах, яка підписана позивачем; відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_2 на 2 аркушах, яка підписана позивачем; заява на 1 аркуші, яка підписана позивачем.

Як зазначено в абз.268 Рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України: Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії [ВП], заява N 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Враховуючи викладене, беручи до уваги складність справи, результат її розгляду, а також відсутність в матеріалах справи доказів участі адвоката в розгляді такої справи, суд дійшов висновку про не підтвердження позивачем понесення ним судових витрат на правничу допомогу. Відтак, заявлені витрати на правову допомогу за наслідками судового розгляду справи розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 10.04.2023, наданого відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян".

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023, наданого відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян".

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023, наданого відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 11.05.2023 відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Повний текст рішення складений 28 лютого 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко