Справа № 163/2801/23
Суддя: Шеремета С. А.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2801/23
Провадження № 2-а/163/7/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження в приміщенні суду у місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

В позовній заяві позивач просить ухвалену щодо ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №369556 від 29.11.23р. скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вимоги обґрунтував тим, що згідно фабули оскаржуваної постанови ОСОБА_1 29.11.23 керуючи транспортним засобом не подав сигнал повороту відповідного напрямку при повороті, не пред`явив посвідчення водія та поліс ОСЦПВ. Вищезазначених правопорушень ОСОБА_1 не вчиняв, тому винесену постанову вважає незаконною. В п.7 оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що до останньої долучено відеодокази: відео з мобільного телефону та відео з реєстратора. Разом з тим, зазначених відеодоказів ОСОБА_1 разом з оскаржуваною постановою не отримував. Вважає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№ К/9901/15804/18). Крім того, Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями. Таким чином, зазначений відповідачем відеозапис із власного мобільного телефону не може бути належним доказом винуватості особи. Крім того, згідно п.5 гл.2 Інструкції 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/ або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Тобто, на посадову особу відповідача покладається обов`язок фіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери.

Виходячи з наведеного, вважаю, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП та Законам, які регулюють спірні відносини, оскільки, до постанови не додано належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Відзив обґрунтований тим, що поліцейський дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_1 ПДР України, оскільки п. 9.2.б зобов`язує водіїв подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, що позивач не зробив, а при перевірці документів всупереч визначених п. 2.1 ПДР та ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія. Твердження позивача, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки пристрій не відповідає Інструкції 1026, відповідач вважає абсурдним, відеозапис зроблений ОСОБА_2 містить фіксацію вчинення позивачем порушення, а відтак напряму стосується предмета доказування.

Рух справи в суді, вирішення заяв та клопотань.

Адміністративний позов надійшов на адресу суду 15 грудня 2023 року.

Ухвалою від 19 грудня 2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, передбаченими §2 Глави 11 Розділу ІІ КАС України. Відповідачу визначено десятиденний строк із дня одержання повідомлення про відкриття провадження і вручення копії ухвали для подачі відзиву.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.

Представник позивача не з`явився, подав додаткові пояснення у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, а розгляд проводити за відсутності представника.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки не сповістив. Подав відзив на позовну заяву.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Постановою поліцейського роти з обслуговування міста Ковеля УПП у Волинській області ДПП серії БАВ № 369556 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

З досліджених відеозаписів доданих до відзиву вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 21063, при перед здійсненням маневрів повороту двічі не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, а при спілкуванні із працівниками поліції ОСОБА_1 агресивно та в грубій формі відповідав та відмовлявся від будь-яких пояснень, відповідно і пред`являти посвідчення водія з полісом ОСЦПВ.

Також із постанови серії БАВ № 369556 вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Немає.

Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п.1.3,1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.2 б. Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З досліджених відеозаписів доданих до відзиву вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 21063, при перед здійсненням маневрів повороту всупереч п. 9,2 б Правил дорожнього руху двічі не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, а водій ОСОБА_1 в подальшому в грубій формі відповідав працівникам поліції та відмовлявся вчиняти будь-які дії.

За змістом ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 2.1 а, б, ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За змістом ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскарженої позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Доводи позивача про невчинення ним адміністративного правопорушення є необґрунтованими та неправдивими і повністю спростовуються дослідженим відеозаписом події.

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, належними доказами доведено правомірність свого рішення, суд визнає не обґрунтованим позовні вимоги ОСОБА_1 та приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Найменування відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; місцезнаходження вулиця Федора Ернста, 3, місто Київ; .

Головуючий: суддя С.А. Шеремета