Справа № 448/910/23
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/910/23
Провадження № 2-а/448/2/24
Р І Ш Е Н Н Я
28.02.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.
при секретарі судового засідання Рушеляк Г.С.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
та представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остаповича В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р., -
І.Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №783244 від 19.04.2023р., якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.
Позивач ОСОБА_1 у поданому позові вказав, що зазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 783244 від 19.04.2023 року, складеною інспектором СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Козак М.Є. його ( ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП за те, що 19.04.2023 року о 15 год. 35 хв. в м.Мостиська по вул.Грушевського 51Б Яворівського району Львівської обл., він, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN BORA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем пасивної безпеки та під час руху розмовляв по мобільному телефону, при цьому тримав його у руках, чим порушив п.2.3 (в); п.2.9 (д) ПДР України.
Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав: відповідно до п.2.9 (д) Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання); однак, на противагу зазначеному пункту, він (позивач) розмовляв по мобільному телефону під час того, як транспортний засіб не рухався, але аж ніяк не під час руху; згідно п.2.3 (в) Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки; натомість, у той час, коли інспектор СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Козак М.Є. підійшла до автомобіля, такий не рухався, був зупинений; відповідно відсутні підстави для притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП; постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", визначено, що керуванням транспортним засобом вважається виконання функцій водія під час руху такого транспортного засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом або за допомогою буксирування; таким чином, правопорушення вважається скоєним з моменту, коли автомобіль під керуванням особи почав рух; відеозапис фіксації його (позивача) дій за обставин, викладених інспектором СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Козак М.Є. у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 783244 від 19.04.2023 року за ч.5 ст.121 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП, не містить належного доказу порушення ним (позивачем) вимог пунктів 2.3 та 2.9 ПДР України; фактично відсутні будь-які належні та допустимі докази, в тому числі показання свідків, які б підтверджували вчинення ним правопорушень, зазначених у постанові серії БАД №783244 від 19.04.2023 року; відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку; притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами; в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №560/751/17, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень; він (позивач) не погоджується із наведеними інспектором обставинами, а відтак постанову серію БАД №783244 від 19.04.2023 року розцінює як необґрунтовану та таку, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи та відсутністю належних та допустимих доказів у матеріалах справи; на підставі вищевикладеного вважає, що ним (позивачем) не було порушено ч.5 ст.121 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, а в його діях відсутній склад зазначених адміністративних правопорушень.
З огляду на наведене, просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №783244 від 19.04.2023 року та просить закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.
ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.
Згідно ст.159 КАС України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ст.269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Станом на 27.02.2024р. відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшов.
Третьої особою по справі - інспектором СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак М.Є. надано до матеріалів справи СD-диск із відеозаписом події за участю водія ОСОБА_1
ІІІ. Позиція учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Остапович В.М. в судовому засіданні зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити з підстав та мотивів, що наведені ними у позовній заяві, а також у поданих письмових клопотаннях від 27.11.2023р. та від 23.01.2024р. з приводу відсутності належних доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Докази вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП, - у спірній постанові не зазначені та такі відсутні у матеріалах справи. Крім того, представник позивача адвокат Остапович В.М. зазначив, що питання поновлення позивачу ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку, встановленого законом, вже судом досліджувалося та було вирішено в ухвалі про прийняття позовної зави до розгляду та відкриття провадження у справі. Обставини, на які позивач первинно покликався як на поважні причини пропущеного строку звернення до адміністративного суду, віднайшли своє підтвердження в ході розгляду даної адміністративної справи по суті, оскільки дату отримання позивачем спірної постанови встановити неможливо, бо сторона відповідача скерувала дану постанову позивачу ОСОБА_1 простим листом, а не рекомендованим поштовим відправленням, та ще й скерувала лист не за адресою місця проживання і реєстрації позивача ОСОБА_1 , а за іншою адресою.
Представники відповідачів - Головного управління Національної поліції у Львівській областіта Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки представники відповідачів суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх (представників) відсутності чи про відкладення розгляду на адресу суду не надходили.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, інспектор СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна в попередньому судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_1 . Зазначила, що вона (інспектор поліції) бачила, що водій ОСОБА_1 розмовляв по телефону та не був пристебнутий ременем безпеки, а після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , такий не заперечував обставин, зазначених нею у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р. Підтвердженням цього є відеозапис на CD-диску, що наявний в матеріалах справи. Відомості про даний відеозапис не зазначені нею в оскаржуваній постанові, бо на час складення постанови їй (інспектору поліції) не було відомо про намір позивача ОСОБА_1 оскаржувати таку. Після складення оскаржуваної постанови, позивач відмовлявся підписувати та отримувати дану постанову, а тому згадану постанову працівником адмінпрактики скеровано позивачу ОСОБА_1 .
ІV. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2023р. залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №783244 від 19.04.2023р.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 09.06.2023р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р.; поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду; відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 07.09.2023р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остаповича В.М. про витребування доказів; ухвалено витребувати докази по справі від Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 06.02.2024р. ухвалено витребувати докази по справі від Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області.
Ухвалами Мостиського районного суду Львівської області від 29.06.2023р., від 06.07.2023р., від 14.08.2023р., від 31.08.2023р., від 25.09.2023р., від 26.10.2023р., від 23.11.2023р., від 29.11.2023р., від 13.12.2023р., від 18.01.2024р., від 02.02.2024р., від 13.02.2024р. та від 23.02.2024р. задоволено заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Остаповича Вячеслава Миколайовичапро проведення судового засідання з його участю в режимі відеоконференції.

V. Обставини справи, встановлені судом.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративних правопорушень, що передбачені ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом встановлено, що інспектором СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Козак Мартою Євгенівною була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №783244 від 19.04.2023р., в якій зазначено, що 19.04.2023р. о 15:35год. по вул.Грушевського, 51Б в м.Мостиська Яворівського району Львівської області водій ОСОБА_1 (позивач), керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN BORA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки та розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його у руках, чим порушив вимоги п.2.3 «в», 2.9 «д» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачені ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з постановою до позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

У п.7 вказаної постанови «до постанови додаються» - відсутні будь-які записи.

У матеріалах справи наявний СD-диск із відеозаписом події за участю водія ОСОБА_1 , наданий інспектором СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак М.Є., однак відсутні відомості, яким технічним приладом чи технічним засобом, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснено даний відеозапис (відеореєстратором службового транспортного засобу поліцейських, нагрудною відеокамерою (відеореєстратором) поліцейського чи власним телефоном поліцейського, тощо). Крім того, наданий суду відеозапис не містить повного (цілісного) запису події, що мала місце з ОСОБА_1 , а складається з трьох окремих відео-фрагментів, що не дозволяє встановити цілісної обстановки події та її послідовного розвитку.

VI. Застосовані норми права, судова практика ти висновки суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами пункту пп.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.3 (в) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, полягає у порушенні правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно п.2.9 (д) Правил дорожнього руху, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП , полягає в порушенні правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У силу вимог ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Заперечуючи вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, сторона позивача покликається на те, що поліцейський до винесеної постанови не додав доказів виявлених ним порушень та не дотримався вимог щодо оформлення адміністративних матеріалів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії БАД №783244 від 19.04.2023 року, у такій відсутні будь-які покликання на докази вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП, а у п.7 вказаної постанови «до постанови додаються» - відсутні будь-які записи.

Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які покликання на технічні засоби як докази вчинення правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова серії БАД №783244 від 19.04.2023 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП, адже не містить інформації про фіксацію правопорушень технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого третьою особою відеозапису.

Крім того, суд звертає увагу на те, що наданий третьою особою по справі та наявний в матеріалах справи відеозапис, який міститься на СD-диску, - не містить повного (цілісного) запису події, що мала місце з ОСОБА_1 з моменту виявлення поліцейським транспортного засобу під його керуванням до часу завершення складення оскаржуваної постанови та ознайомлення з її змістом особи, щодо якої така постанова складена. Зазначене, відповідно не дозволяє встановити цілісної обстановки події з участю ОСОБА_1 та її послідовного розвитку.

Таким чином, наданий стороною відповідача відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Саме ж по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Підсумовуючи, суд приходить до переконання, що фактично відсутні будь-які докази, які б вказували на вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушень, зазначених у постанові серії БАД №783244 від 19.04.2023 року.

Всупереч встановленому КАС обов`язку доказування, сторона відповідача не надала суду жодних належних доказів на підтвердження правомірності дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доказів, які б підтвердили вказані обставини та спростовували твердження сторони позивача.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №783244 від 19.04.2023 року є такою, що винесена з порушенням зазначених вище вимог закону, оскільки відповідачами не доведено, що в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд (положення викладено у постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019р. по справі №357/10134/17, від 11.12.2019р. по справі №761/41786/16-а, від 26.04.2018р. по справі №202/2862/17, від 26.04.2018р. по справі №200/5590/17 - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд наполягає на обов`язковій реалізації принципу невідворотності юридичної відповідальності, разом з тим правоохоронні органи повинні діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлені законом, дотримуючись процедури притягнення винних осіб до відповідальності. Вимоги, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій спрямовані державою, перш-за все, на запобігання свавілля та неухильного дотримання прав фізичних і юридичних осіб.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність події адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у їх вчиненні. Постанова про накладення адміністративного стягнення не підтверджена належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, а тому суд, відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП, п.3 ч.3 ст.286 КАС скасовує вказану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

VII. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Яворівський районний відділ поліції Головного управління національної поліції у Львівській області є територіальним підрозділом Головного управління національної поліції у Львівській області. Єдиною належним чином зареєстрованою юридичною особою є саме ГУНП у Львівській області. Вказана юридична особа має свій рахунок та несе відповідальність, а також виконує свої зобов`язання та здійснює діяльність як суб`єкт владних повноважень та є розпорядником бюджетних коштів.

Отже, зважаючи на те, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , то за рахунок бюджетних асигнувань саме Головного управління національної поліції у Львівській областіна користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

На підставі викладено, керуючись статтями 1, 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р. - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №783244 від 19.04.2023 року, винесену інспектором СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Козак Мартою Євгенівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, , адреса електронної пошти: ; .

Відповідач: Яворівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 81100, м.Яворів, вул.І.Франка, 28 Львівської області, адреса електронної пошти: .

Третя особа: інспектор СРПП Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна, місце служби за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак