Справа № 440/556/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/556/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/556/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у застосуванні при обчисленні її пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки;

- зобов`язати ГУПФ здійснити з 01.03.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначення пенсії, тобто за 2016, 2017 та 2018 роки.

Мотивуючи заявлений позов, заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, який вважає відсутніми підстави для застосування при обчисленні згідно зі ст. 27, ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону №1058 показника заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки, який враховується при призначенні пенсій у 2019 році.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду відзиві на позов представник ГУПФ просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість. Вказує, що ОСОБА_1 з 9.11.2010 перебуває на обліку у відповідача, де отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу. У зв`язку з доцільністю заявницю переведено з 01.03.2019 на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до пункту 47 розділу XV Прикінцеві положення Закону 1058. Пенсію відповідно до Закону обчислено з урахуванням страхового стажу, зарахованого по 31.10.2010, тривалістю 37 років 10 днів, коефіцієнт стажу 0,37000. Заробітну плату розраховано згідно з наданою довідкою за період роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992 та на підставі даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.10.2010, коефіцієнт заробітку 1,36899. Середній заробіток взято за три попередні роки (2014-2016) 3764,40, який перераховано у зв`язку з індексацією пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні на коефіцієнт 1,17 (3764,4 х 1,17 = 4404,35). Згідно з проведеним 01.04.2020 масовим перерахунком пенсії по стажу, до страхового стажу ОСОБА_1 довраховано 22 дні (згідно з персоніфікованим обліком). Тривалість стажу становить 37 років 1 місяць 2 дні. Коефіцієнт стажу 0,37083. У зв`язку з подальшим проведенням індексацій пенсій пенсію ОСОБА_1 перераховано шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні: з 01.05.2020: 3764,40 х 1,17 х 1,11 = 4888,83; 01.03.2021: 3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 = 5426,60; з 01.03.2022: 3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 = 6186,32; з 01.03.2023: 3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 = 7405,03. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 становить 2485,41 грн., з 01.05.2020 2760,34 грн., з 01.03.2021 3055,61 грн, з 01.03.2022 3469,34 грн. та з 01.03.2023 - 4115,07 грн. Таким чином, для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки підстави відсутні (а.с. 13-14).

Розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУПФ, де з 09.11.2010 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу".

З 01.03.2019 у зв`язку з доцільністю позивача переведено на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до пункту 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, розмір пенсії позивача був визначений виходячи із середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

18.12.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила провести перерахунок її пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати по країні за 2016-2018 роки відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2019.

Проте, ГУПФ листом від 01.01.2024 №49-29717/Ч-02/8-1600/24 повідомило позивача про відсутність підстав для задоволення її заяви, оскільки позивач з 2010 року є отримувачем пенсії. Розрахунок пенсії з 01.03.2019 здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (п. 4 Прикінцевих положень Закону №1058), та проіндексований згідно з вимогами ч. 2 ст. 42 Закону №1058. Вказаний показник становить 4404,35 грн. Підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2016-2018 роки при переведенні ОСОБА_1 у 2019 з пенсії держслужбовця на пенсію за віком немає, оскільки це суперечить статті 45 Закону (а.с. 5).

Вважаючи відмову ГУПФ у здійсненні перерахунку призначеної пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують переведенню на пенсію за віком за 2016-2018 роки протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Аналіз вищеприведених норм законодавства свідчить на користь висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як слідує з матеріалів справи, з 09.11.2010 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

З 01.03.2019 позивача переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України "Про державну службу", на пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, з 01.03.2019 позивача переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Оскільки має місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, суд приходить до висновку про те, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Наведена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 29.12.2022, справа №560/4589/21.

При цьому суд визнає недоречними посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, оскільки у цій справі позивачу первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". У подальшому позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цій справі Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Натомість у справі, яка розглядається, судом установлено, що позивача з 01.03.2019 переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто зміни виду пенсії не відбулось.

Зазначене є свідченням того, що посилання позивача на наведену правову позицію Верховного Суду, не є релевантним до обставин цієї справи.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову, що тягне за собою наслідок у вигляді відмови у його задоволенні.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат, які складаються лише із сум сплаченого за звернення до суду з позовом судового збору у розмірі 1211,20 грн, відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун