Справа № 420/31118/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/31118/23

Головуючий в І інстанції: Юхтенко Л.Р.

Дата та місце ухвалення рішення: 18.12.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за невиконання вимог виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) ВП № 72909518 від 31.10.2023 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року відкрито провадження по даній справі та, зокрема, залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) ВП № 72902501 від 31.10.2023 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що ГУ ПФУ в Одеській області не виконало в добровільному порядку рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року по справі № 420/9481/23. Апелянт зазначає, що перерахунок пенсії здійснено після відкриття виконавчого провадження - 06.10.2023 року. Крім того, на думку апелянта, заборгованість по виплаті пенсії, яка виникла з серпня по листопад 2023 року, є наслідком несвоєчасного виконання пенсійним органом рішення суду по справі №420/9481/23.

Також, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують здійснення пенсійним органом всіх можливих дії щодо виконання в повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року по справі № 420/9481/23.

На підставі наведеного, враховуючи відсутність поважних причин для невиконання боржником судового рішення, апелянт вважає, що постанова № 72909518 від 31.10.2023 року про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Одеській області в розмірі 5100 грн. є правомірною.

Позивач надав до суду відзив, в якому, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/9481/23 від 03 серпня 2023 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження ОСОБА_1 перерахованої з 29.01.2020 року, з 01.01.2021 року, з 01.03.2022 року, з 01.05.2022 року пенсії по інвалідності максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 29.01.2020 року, з 01.01.2021 року, з 01.03.2022 року, з 01.05.2022 року обчислення та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позову відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили 05 вересня 2023 року.

15.09.2023 року Одеським окружним адміністративним судом ОСОБА_1 видано виконавчий лист по справі № 420/9481/23, з яким він звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) разом із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом.

29.09.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №72902501 з виконання виконавчого листа № 420/9481/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом 15.09.2023 року.

Строк на виконання рішення суду встановлено 10 робочих днів.

Також, 29.09.2023 року головним державним виконавцем було прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 269 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 26 800 грн.

Листом від 17.10.2023 року ГУ ПФУ в Одеській області повідомлено старшого державного виконавця, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року по справі № 420/9481/23, яке набрало законної сили 05.09.2023 року, ОСОБА_1 06.10.2023 року проведено перерахунок пенсії з 29.01.2020 року, з 01.01.2021 року, з 01.03.2022 року, з 01.05.2022 року без обмеження її максимальним розміром. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 року становить 38 290,55 грн.

Разом з тим, пенсійний орган зазначив, що загальна сума боргу за період з 29.01.2020 року по 31.10.2023 року становить 708 102,45 грн.

Крім того, боржник повідомив старшого державного виконавця про те, що погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Таким чином, як зазначає ГУ ПФУ в Одеській області, зобов`язання, визначені виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року по справі №420/9481/23, виконані в порядку, встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління.

31.10.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про накладення ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання судового рішення у справі №420/9481/23.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги зазначив, що невиконання позивачем судового рішення № 420/9481/23, станом на дату винесення оскаржуваної постанови органу ДВС, зумовлено відсутністю відповідного та належного фінансового забезпечення та фактичною відсутністю коштів, що не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваної постанови, відповідачем помилково не враховано наявність поважних причин невиконання позивачем рішення суду № 420/9481/23 в частині здійснення виплати нарахованої доплати пенсії ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 31.10.2023 року з урахуванням фактично виплачених сум у розмірі 708 102,45 грн., яка обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, що свідчить про відсутність підстав для накладення на нього штрафу за оскаржуваною постановою.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 63 Закону №1404-VIII передбачений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частинами першою та другою статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених положень чинного законодавства свідчить про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, згідно виданого 15.09.2023 року Одеським окружним адміністративним судом виконавчого листа № 420/9481/23, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області було зобов`язано здійснити з 29.01.2020 року, з 01.01.2021 року, з 01.03.2022 року, з 01.05.2022 року обчислення та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Так, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.10.2023 року №1500-0505-5/146404 вбачається, що боржником було проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 29.01.2020 року, з 01.01.2021 року, з 01.03.2022 року, з 01.05.2022 року без обмеження її максимальним розміром.

Вказане підтверджується наданими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області копіями перерахунків пенсії від 06.10.2023 року.

В свою чергу, з наданого боржником розрахунку суми, що підлягає виплаті відповідно до постанови КМУ від 22.08.2018 року №649 «Питання погашення виплат за рішенням суду» по пенсійній справі № ( ОСОБА_1 ) встановлено, що позивачем була розрахована сума доплати до пенсії, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по жовтень 2023 року. Розмір вказаної доплати склав 708 102,45 грн.

Таким чином, судом встановлено, що на виконання виконавчого листа від 15.09.2023 року № 420/9481/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом, боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було здійснено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Разом з тим, рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 різниці між нарахованою після здійснення перерахунку пенсії та фактично виплаченою пенсією не виконано.

В обґрунтування невиконання судового рішення в цій частині Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилалось на відсутність бюджетного фінансування на виплату доплати до пенсії та вказувало на те, що, оскільки асигнування з Державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України, виплата нарахованої ОСОБА_1 пенсії буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з державного бюджету України.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Згідно п. 4 Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат.

В свою чергу, згідно положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.п. 4 п. 4 Положення Пенсійний фонд України розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат і соціальних послуг, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Положеннями ч.5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не є головним розпорядником бюджетних коштів і до його повноважень не належить вирішення питань щодо отримання бюджетних призначень з Державного бюджету України.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З метою з`ясування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування свого позову, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 року було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області докази у підтвердження доводів щодо відсутності належного бюджетного фінансування для виконання судового рішення у справі № 420/9418/23 та відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат, інформацію щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень у 2023 році та щодо обсягу коштів, які були сплачені у цей період в порядку черговості надходження судових рішень, які набрали законної сили іншим особам, а також інформацію щодо того, в якій черзі перебуває ОСОБА_1 по виплаті заборгованості пенсії.

На виконання зазначеної ухвали суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало план доходів і видатків ГУ ПФУ в Одеській області на 2023 рік. Разом з цим, позивач зазначив, що бюджет Пенсійного Фонду України за 2023 рік затверджено постановою КМУ від 24.06.2023 року №631. Також, позивач вказав, що Головному управлінню на 2023 рік (зі змінами) передбачено коштів на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, в сумі 22,637 млн. грн. та бюджет Головного управління, передбачений на 2023 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано.

Головне управління посилалось на те, що нараховані ОСОБА_1 суми пенсії включені до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії (станом на 14.02.2024 року за № 830287).

Крім того, ГУ ПФУ в Одеській області здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо сформування бюджетного запиту для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати коштів за судовим рішенням по справі № 420/9481/23.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачем, у межах наданих повноважень, вжито заходи з метою виконання судового рішення, а саме, здійснено розрахунок доплати до пенсії ОСОБА_1 , яка підлягає виплаті стягувачу на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року і така заборгованість за період з 29.01.2020 року по 31.10.2023 року сформована позивачем в електронному вигляді та обліковується в автоматизованій системі розрахунку пенсій Пенсійного фонду України для врахування її при визначенні необхідного розміру бюджетних асигнувань, в тому числі, на погашення даної заборгованості. Однак, саме у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування виконати рішення у повному обсязі позивач не мав можливості.

При цьому позивачем була надана інформація щодо виконання судового рішення в частині перерахунку та нарахування грошових коштів та повідомлено про причини неможливості виконання судового рішення.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 13.06.2018 року у справі № 757/29541/14-а та від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а невиконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та відповідно накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у позивача відповідного фінансового забезпечення, необхідного для виконання рішення суду, що свідчить про наявність об`єктивних підстав, які унеможливлювали виконання Головним управлінням ПФУ в Одеській області судового рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанови старшого державного виконавця від 31.10.2023 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу за невиконання судового рішення та наявність підстав для її скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року -скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 29.02.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька