Справа № 380/25464/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 рокусправа № 380/25464/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

установив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невинесення наказів про нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за травень 2022 року, липень 2022 року, також за період з серпня 2022 року по квітень 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 № 168;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 857793,04 грн. (вісімсот п`ятдесят сім тисяч сімсот дев`яносто три грн. 04 коп.) з яких 808666,67 грн. додаткова винагорода та 49126,37 грн. недоотримане грошове забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 був зарахований в списки військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старший розвідник розвідувального відділення 103 окремої бригади територіальної оборони. Зазначає, що у період з 25.06.2022 по 27.06.2022, з 27.06.2022 по 11.07.2022, з 12.07.2022 по 29.07.2022, з 13.09.2022 по 30.09.2022, з 23.12.2022 по 27.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні. 14 лютого 2023 року Обласною МСЕК №2 позивачу присвоєно третю групу інвалідності де зазначено причину інвалідності як така, що пов`язана з проходженням військової служби. У висновку зазначено, що позивач може працювати за фахом без динамічних перевантажень на хребет і без тривалої ходи. Зазначає, що відповідно до довідки про доходи наданої військовою частиною НОМЕР_1 грошове забезпечення ОСОБА_1 , за квітень 2022 склало 13759,75 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за травень 2022 -14494,10 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за червень 2022 14734,76 грн грошового забезпечення та 100000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за липень 14838,96 грн грошового забезпечення та 81333,33 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за серпень 2022 14887,75 грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за вересень 15103,55 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за жовтень 2022- 15103,55 грн та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за листопад 2022 28925,30 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за грудень 2022 - 15239,54 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за січень 2023 15197,27 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за лютий 2023 12821,25 грн грошового забезпечення, за березень-квітень грошове забезпечення та додаткова винагорода не нараховувались та не виплачувались. Зазначає, що відповідно до постанови КМУ розмір грошового забезпечення осіб рядового складу з лютого 2023 року становить 20585,10 грн. при чому з невідомих причин мені виплатили лише 12628,93 грн. А подальші виплати взагалі були припиненими до часу виключення мене із списків особового складу військової частини тобто до 28 квітня 2023 року. Позивач вважає, що недоотримав за лютий 2023 року 20585,10 грн.-12628,93 грн.=7956,17 грн, березень 2023 року 20585,10 грн, квітень 2023 року 20585,10 грн, загальна сума 49126,37 грн. Також Зазначає, що право на отримання винагороди у розмірі 100000,00 грн мають військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні. Відтак, на думку позивача сума недоотриманої винагороди становить травень 2022 року 70000,00 грн, липень 2022 року 18666,67 грн, серпень 2022 року 70000,00 грн, вересень 2022 року 70000,0 грн, жовтень 2022 року 70000,00 грн, листопад 2022 року 70000,0 грн., грудень 2022 року 70000,00 грн, січень 2023 року 70000,00 грн, лютий 2023 року 100000,0 грн, березень 2023 року 100000,00 грн, квітень 2023 року 100000,00 грн - загальна сума 808666,67 грн, з яких 49126,37 грн недоотримане грошове забезпечення.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечив. Зазначив, що позивач перебував на лікуванні у закладах охорони здоров`я для лікування хронічних захворювань, а не у зв`язку із пораненням. Оскільки ОСОБА_1 не отримував поранення пов`язаним із захистом Батьківщини, відтак підстав виплачувати йому 100000 грн. за час лікування та час перебування у відпустці не було. З 01.02.2023 і по 30.04.2023 ОСОБА_1 жодних бойових наказів чи розпоряджень не виконував, а отже і не було підстав виплачувати йому додаткову винагороду в будь-якому розмірі. Крім того, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №9-ОД від 22.01.2023 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що проявилося у його нез`явленні на службу із закладу охорони здоров`я. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №26 від 26.01.2023 старшого солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 07.01.2023. Враховуючи, що позивач не з`явився до місця проходження служби із закладу охорони здоров`я 20.12.2022 (і взагалі не з`явився на службу до цього часу), то він вважається таким, що самовільно залишив військову частину чи місце служби, а тому йому не виплачувалось грошове забезпечення за лютий, березень та квітень 2023 р. 28.04.2023 р. ТУ ДБР у м. Львові до ЄДРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України старшим солдатом ОСОБА_1 . Зазначене стало підставою для призупинення позивачу військової служби та виключення його зі списків військової частини НОМЕР_1 . З огляду на те, що позивач: не отримував поранень пов`язаних із захистом Батьківщини, з 22.06.2022 не виконував жодних бойових наказів чи розпоряджень, з 20.12.2022 вважається таким, що самовільно залишив військову частину чи місце служби, йому призупинена військова служба і він виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 , то відповідачем правильно виплачувалось ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткова винагорода в період з травня 2022 по квітень 2023 включно.

Позивач подав до суду відповідь на відзив у якій вказав, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №95 від 28.04.2022 року, старший солдат ОСОБА_1 прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються та беруть безпосередню участь в угрупованні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань. Підставою для винесення такого наказу є бойове розпорядження з територіальної оборони угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 24.04.2022 року №348. В той же час відповідно до довідки військово-лікарської комісії №575 від 28 липня 2022 року зазначено, що захворювання молодшого сержанта ОСОБА_1 1981 р.н. пов`язане з проходженням військової служби, що, на думку позивача, спростовує твердження представника відповідача щодо відсутності підстав для виплати додаткової винагороди. Крім того, вказав, що до відзиву на адміністративний позов представником відповідача долучено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №9-ОД від 22.01.2023 року в якому притягають особу до дисциплінарного стягнення та припинення винагород для військовослужбовця, однак це стосується ОСОБА_2 , який є однофамільцем позивача і жодного відношення до ОСОБА_1 не має. Також, вказав, що 29 грудня 2023 року слідчим ТУ ДБР винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000165, у зв`язку з відсутністю в діях військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив у якому вказав, що до наказів про виплату 100000 грн. повинні включатись ті військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебували на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебували у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Тобто, для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. особам, які перебувають на лікуванні та у відпустці для лікування необхідними умовами є: - наявність у військовослужбовця поранення (контузії, травми, каліцтва), а не просто захворювання - таке поранення повинно бути пов`язаним із захистом Батьківщини, а не просто із проходженням військової служби - поранення повинно бути визнане ВЛК тяжким (для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. під час перебування у відпустці). Жодній з цих умов позивач не відповідає, оскільки він не отримував тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, більше того у довідці ВЛК, на яку покликається позивач, чітко зазначено, що у нього було загострення хронічного захворювання. Таким чином, відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за вказані у позові періоди. Також, що стосується грошового забезпечення, яке не виплачувалось позивачу за час його самовільного залишення місця служби, зазначив, що закриття кримінального провадження стосовно позивача не свідчить про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, оскільки факт його не прибуття з лікування та подальшого нез`явлення на службу встановлений матеріалами службового розслідування, які ніким не оспорені та не скасовані. В наказі командира Військової частини НОМЕР_1 №9-ОД від 22.01.2023 «про результати службового розслідування» міститься описка, яка не спростовує вини позивача.

Ухвалою суду від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 35 від 25.02.2022 року, ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старший розвідник розвідувального відділення НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 року № 95 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого розвідника розвідувального відділення вважати таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-фактичного угрупованя « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються та беруть безпосередню участь в угрупованні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань. Підставою винесення наказу слугувало бойове розпорядження з територіальної оборони угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 24.04.2022 року №348.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 року № 147 ОСОБА_1 вибув з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 на лікування у Військово-медичний клінічний центр «Схід» (м. Дніпро).

З 25.06.2022 по 27.06.2022 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Військово-медичному центрі Західного Регіону для лікування хронічного захворювання. Відповідно до перевідного епікризу №8129 із медичної карти амбулаторно (стаціонарно) хворого ОСОБА_1 переведено для подальшого лікування у Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи м. Винники, що підтверджується Перевідним екіпризом №8129 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

З 27.06.2022 по 11.07.2022 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Львівському обласному госпіталі ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи м. Винники для лікування хронічного захворювання, про що свідчить Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого №2892.

Відповідно до Етапного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6635 з 12.07.2022 року по 29.07.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи» для лікування загострення хронічного захворювання.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи» №575 від 28.07.2022, захворювання пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 24 графи ІІ, ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

З 29.08.2022 по 12.09.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8452 від 12.09.2022 року.

З 13.09.2022 по 30.09.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи» для лікування хронічного захворювання, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6635 від 30.09.2022 року.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» №1163 від 29.09.2022, захворювання пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини захворювання відсутня). На підставі статті 24 графи ІІ, ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №6916 від 19.12.2022 року старший солдат ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби. Протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

З 23.12.2022 року по 09.01.2023 та з 10.01.2023 по 27.01.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи», для лікування хронічного захворювання, що підтверджується відповідними виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №14748 та №114.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2053 від 26.01.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби. Протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Захворювання пов`язане із проходженням військової служби.

Згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №742012 від 23.02.2023 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 старшого солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з утримуванням в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , з 07.01.2023.

28.04.2023 р. ТУ ДБР у м. Львові до ЄДРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України старшим солдатом ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2023 №122 старшому солдату ОСОБА_1 призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , документи направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28.04.2023.

Представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 в інтересах позивача із адвокатським запитом, в якому просив надати довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення.

Листом №1480/1/3/29кт від 17.07.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 надіслано довідку про доходи ОСОБА_1 за період з квітня 2022 по квітень 2023 відповідно до якої грошове забезпечення ОСОБА_1 склало за квітень 2022 13759,75 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за травень 2022 -14494,10 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за червень 2022 14734,76 грн грошового забезпечення та 100000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за липень 14838,96 грн грошового забезпечення та 81333,33 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за серпень 2022 14887,75 грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за вересень 15103,55 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за жовтень 2022- 15103,55 грн та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за листопад 2022 28925,30 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за грудень 2022 - 15239,54 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за січень 2023 15197,27 грн грошового забезпечення та 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові КМУ 168, за лютий 2023 12821,25 грн грошового забезпечення, за березень-квітень 2023 грошове забезпечення та додаткова винагорода не нараховувались та не виплачувались.

29 грудня 2023 року слідчим ТУ ДБР винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000165, у зв`язку з відсутністю в діях військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за травень 2022 року, липень 2022 року, також за період з серпня 2022 року по квітень 2023 року та грошового забезпечення з лютого по квітень 2023 , позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

В частині, щодо вимог про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, суд зазначає таке

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Згідно із пунктом 1 Постанови №168 (в редакції на час спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260 в редакції на час спірних відносин).

Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

За змістом пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України телеграмою від 25.03.2022 №248/1298 доведено до відома Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, командиру військової частини НОМЕР_5 , голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України/керівникам структурних-підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ, вимогу про те, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100000,00грн. або 30000,00грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам військових частин (пункт 5). У період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмір 100000,00грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (пункт 8).

23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 р. №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

За змістом пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та доповнено Порядок №260 новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно із пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також час перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

З аналізу норм постанови №168 слідує встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Суд зазначає, що терміни «захворювання» і «поранення» (травма) не є тотожними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у закладах охорони здоров`я для лікування хронічних захворювань, що не пов`язані пораненнями (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини. Отже, відсутні підстави для виплати додаткової винагороди по постанові №168 збільшеної до 100000 гривень за час лікування та час перебування у відпустці, а саме за період з липня 2022 по грудень 2022.

Крім того, щодо періоду травень 2022, та з січня по квітень 2023 суд зазначає таке.

Відповідно до постанови КМ України №168 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 з 24.02.2022 по 31.01.2023 військовослужбовцям Збройних Сил України на період воєнного стану виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшувався до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З 01.02.2023 виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. здійснювалась лише тим військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), а додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. тим військовослужбовцям: - які брали безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконували бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту).

Відповідно до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

За травень 2022 та січень 2023 ОСОБА_1 нараховано та виплачено 30000,00 грн додаткової винагороди по постанові №168. Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником, відтак відсутні підстави для виплати додаткової винагороди по постанові №168 збільшеної до 100000 гривень, отже відповідач правомірно нарахував та виплатив додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн .

Крім того з 01.02.2023 і по 28.04.2023 відсутні докази того, що ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), або брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником, відтак відсутні підстави для виплати додаткової винагороди по постанові №168 в сумі 30000,00 грн та збільшеної до 100000 гривень.

В частині щодо вимог про стягнення грошового забезпечення за період з лютого 2023 по квітень 2023 в сумі 49126,37 грн суд зазначає таке.

Судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено ОСОБА_1 у лютому 2023 року 12821,25 грн грошового забезпечення. У березні-квітні 2023 грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 старшого солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з утримуванням в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , з 07.01.2023.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №9-ОД від 22.01.2023 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що проявилося у його нез`явленні на службу із закладу охорони здоров`я. Крім того, вказаним наказом визначено не включати до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 до його повернення на службу.

Позивач зазначає, що такий стосується ОСОБА_2 , та не має жодного відношення до ОСОБА_1 .

Водночас, як зазначив представник відповідача, що у наказі про застосувння дисциплінарного стягнення міститься описка, яка не спростовує вини позивача.

28.04.2023 р. ТУ ДБР у м. Львові до ЄДРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України старшим солдатом ОСОБА_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №122 від 30.04.2023 старшому солдату ОСОБА_1 призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ,, документи направлено до Сихівського РТЦК та СП м. Львова, з 28.04.2023.

Пунктом 15 розділу І Порядку 260 визначено, що грошове забезпечення не виплачується зокрема за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;

Суд зазначає, що закриття кримінального провадження стосовно позивача не свідчить про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, оскільки факт його не прибуття з лікування та подальшого нез`явлення на службу встановлений матеріалами службового розслідування, за результатами якого винесено вищезазначений наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який позивачем не оскаржувався.

Ба більше, позивачем не спростовано факт неприбуття до ВЧ після завершення лікування.

Пунктом 15 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Доказів того, що позивач у період з лютого по квітень виконував службові обов`язки у військовій частині НОМЕР_1 чи перебував на лікуванні у медичному закладі, матеріали справи не містять.

Відповідно до наявної у матеріалах справи виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №114 позивач перебував на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи до 27.01.2023.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у вказаний період перебував у відпустці за станом здоров`я. Матеріали справи не містять рапорту позивача про надання такої відпустки, а також рішення командира прийнятого за наслідками розгляду такого рапорту.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2023 №122 старшому солдату ОСОБА_1 призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , документи направлено до Сихівського РТЦК та СП міста Львова з 28.04.2023.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення за вказаний період.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна