Справа № 540/165/22
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/165/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Херсонської окружної прокуратури (в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Міністерство культури та інформаційної політики України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Херсонського окружного адміністративного суду 10.01.2022 року надійшла позовна заява Херсонської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Міністерство культури та інформаційної політики України про зобов`язання ОСОБА_1 укласти з Херсонською обласною державною адміністрацією охоронний договір на квартиру АДРЕСА_1 , яка є частиною об`єкта культурної спадщини місцевого значення м.Херсон, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та визначено її Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.03.2023 справу №540/165/22 передано для розгляду головуючому судді Корой С.М.

Суддя зазначає, що матеріалів справи №540/165/22 у паперовому вигляді головуючому по справі не передано.

За вх.№12873/23 від Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшов лист, в якому зазначено, що місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 16.05.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

31.05.2023 року (вх.№ ЕС/5469/23) від представника Херсонської обласної державної адміністрації до суду надійшли додаткові пояснення, в яких вказано, що Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 192 від 28.01.2020, є власником квартири АДРЕСА_3 . Попередній власник ОСОБА_2 . Рішенням Херсонського обласного виконавчого комітету від 21.09.1990 № 154 будівлі АДРЕСА_4 надано статус пам`ятки архітектури під охоронним № 23088-Xp. Згідно з витягом з Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення, затвердженого наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 15.10.2020 № 2197 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», будинок по АДРЕСА_4 (датування друга половина ХІХ ст.), занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення як «Будинок купця» (пам`ятка архітектури). Відповідно до пункту 17 договору купівлі-продажу № 192 від 28.01.2020, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Відповідача повідомлено, що майно несено до переліку пам`яток містобудування та архітектури місцевого значення та попереджено про обов`язок укладання новим власником охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини з органом охорони культурної спадщини Херсонської обласної державної адміністрації відповідно до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» та постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 20001 року № 1768 «Про затвердження порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини». Листом від 26.11.2021 № 01-16-1225/0/21/318.3 управлінням містобудування та архітектури обласної державної адміністрації додатково повідомлено ОСОБА_1 про обов`язок укладання охоронного договору на вищезазначену пам`ятку архітектури. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства, Відповідач, власник квартири ОСОБА_1 , із заявою про укладення охоронного договору не звернувся та охоронний договір з Херсонською обласною державною адміністрацію не уклав

Як вказано у відзиві, ухилення відповідача від обов`язку укладення охоронного договору позбавляє пам`ятку культури місцевого значення, передбачених законодавством гарантій її захисту.

Копію ухвали суду від 16.05.2023 року направлено на адресу відповідача - АДРЕСА_2 , однак, до суду повернулось поштове повернення з відміткою відділу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Станом на дату вирішення даної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, пояснень, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 192 від 28.01.2020, є власником квартири АДРЕСА_3 . Попередній власник ОСОБА_2 .

Міністерство культури та інформаційної політики України прийняло наказ від 15.10.2020 №2197 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», у пункті якого наказано занести до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини, які перебувають на обліку відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини» у Херсонській області згідно з переліком, відповідно до додатку.

У п.51 додатку до наказу від 15.10.2020 №2197 значиться будинок купця по АДРЕСА_4 .

Рішенням Херсонського обласного виконавчого комітету від 21.09.1990 № 154 будівлі АДРЕСА_4 надано статус пам`ятки архітектури під охоронним № 23088-Xp.

Згідно з витягом з Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення, затвердженого наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 15.10.2020 № 2197 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», будинок по АДРЕСА_4 (датування друга половина ХІХ ст.), занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення як «Будинок купця» (пам`ятка архітектури).

Листом від 26.11.2021 № 01-16-1225/0/21/318.3 управлінням містобудування та архітектури обласної державної адміністрації додатково повідомлено ОСОБА_1 про обов`язок укладання охоронного договору на вищезазначену пам`ятку архітектури.

Як стверджує позивач, всупереч вимогам чинного законодавства, Відповідач, власник квартири ОСОБА_1 , із заявою про укладення охоронного договору не звернувся та охоронний договір з Херсонською обласною державною адміністрацію не уклав.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з такого.

Конституцією України, зокрема, статтею 54 передбачено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини».

За Преамбулою цього Закону об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Охорона культурної спадщини - це система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Згідно із ч.1 ст.3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

За змістом п.17 ч.1 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

За змістом ч.1, ч.3 та ч.4 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору (ч.1 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Статтею 25 Закону України «Про охорону культурної спадщини», визначено, що надання об`єктів культурної спадщини, що є пам`ятками, в користування юридичним та фізичним особам з науковою, культурно-освітньою, туристичною та іншою метою здійснюється з дотриманням встановлених цим Законом вимог.

Юридичні та фізичні особи, у користуванні яких перебувають пам`ятки, відповідають за їхню збереженість і зобов`язані дотримувати вимог органів охорони культурної спадщини.

Юридичні та фізичні особи зобов`язані забезпечити збереженість пам`яток на землях, якими вони користуються, та укладати з органами охорони культурної спадщини охоронні договори.

Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 (далі - Порядок №1768) передбачено, що, власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

При цьому охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована (п. 1 Порядку №1768).

Водночас, у пункті 5 Порядку №1768 зазначено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`ятко-охоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, із аналізу положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Порядку № 1768 слідує, що юридичні або фізичні особи у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка до якого мають бути додані додаткові документи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 192 від 28.01.2020, є власником квартири АДРЕСА_3 . Попередній власник ОСОБА_2 .

Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України прийняло наказ від 15.10.2020 №2197 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини занесено об`єкт будинок купця по АДРЕСА_4 .

В свою чергу, листом від 26.11.2021 № 01-16-1225/0/21/318.3, управління містобудування та архітектури Херсонської обласної адміністрації попередило власника та наголосило щодо негайного укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури

Втім, всупереч вищевказаним нормам законодавства відповідачем з моменту набуття права власності на будівлю по АДРЕСА_4 й станом на сьогодні не виконано обов`язку з укладення охоронних договорів з органом охорони культурної спадщини на вказану пам`ятку архітектури.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі № 464/2638/17 триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Отже, на дату звернення прокурора до суду з позовом порушення вимог закону з боку відповідача порушення не припинило існувати, що дає підстави для звернення до суду.

Зважаючи на викладені обставини, а також на те, що правопорушення у вигляді не укладення охоронного договору, допущене відповідачем, є триваючим, на теперішній час відповідач зобов`язаний укласти охоронний договів на будівлю по АДРЕСА_4 з Херсонською обласною державною адміністрацією, як уповноваженим органом з охорони культурної спадщини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача укласти охоронний договір.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. З Конституції України); для здійснення такої діяльності органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

У постанові від 15.07.2019 у справі № 420/5625/18 Верховний Суд дійшов висновку, що під судовим захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Право суспільства на збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, гарантоване ст. 54 Конституції України.

У даному спорі приватне право (інтерес) відповідача протиставляється публічному інтересу, який виражається у збереженні та охороні історико-культурної спадщини.

Відтак, забезпечення справедливого балансу приватного та публічного інтересів у даній справі полягає у необхідності дотримання відповідачем вимог законодавства про охорону культурної спадщини, визначених, зокрема, Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 826/12524/18.

Отже, державний інтерес у цій справі полягає у зупиненні порушень відповідачем пам`ятко-охоронного законодавства шляхом укладення ним охоронного договору на будівлю по вул. Суворова, 22 у м.Херсоні з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідача за порушення такого режиму.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пред`явлення прокурором позову зобов`язального характеру є ефективним способом захисту інтересів держави, що спрямований на реалізацію державою примусу щодо виконання вимог Основного Закону, відтак, задовольняє позовні вимоги.

У позовній заяві керівник Херсонської окружної прокуратури просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи, що позивачем понесені судові витрати лише зі сплати судового збору, відтак підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Херсонської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Міністерство культури та інформаційної політики України про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 укласти з Херсонською обласною державною адміністрацією охоронний договір на квартиру АДРЕСА_1 , яка є частиною об`єкта культурної спадщини місцевого значення м.Херсон, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Херсонська окружна прокуратура (73000, м. Херсон, вул. Тираспільська, 5-а) в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації (73003, м. Херсон, площа Свободи, 1, );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа - Міністерство культури та інформаційної політики України (01601, м. Київ, вул. Івана Франка, 19, код ЄДРПОУ 3753573)

Суддя С.М. Корой