Справа № 460/14974/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/14974/23 пров. № А/857/19326/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кузьмича С.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року, ухвалене суддею Зозулею Д.П. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/14974/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення в зоні безумовного (обов`язкового) відселення (категорія 2), із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 17.02.1992 по 26.04.2000, з 27.04.2000 року по 31.01.2008, починаючи з 19.05.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.05.2023 року № 98 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення в зоні безумовного (обов`язкового) відселення починаючи з 19.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 17.02.1992 по 26.04.2000, з 27.04.2000 по 20.06.2002, з 28.10.2002 по 31.01.2008.

27 червня 2023 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 17.02.1992 по 26.04.2000, з 27.04.2000 по 20.06.2002, з 28.10.2002 по 31.01.2008.

25 вересня 2023 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.05.2023 № 98 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області признати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, із зниженням пенсійного віку, згідно із ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 28.03.2023 року.

Приймаючи це рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зниження пенсійного віку на 8 років, а саме 4 роки початкова величина, 3 роки додатково за кожний рік проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, 1 рік як потерпілому від Чорнобильської катастрофи ІІ категорії, який відпрацював на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Зважаючи на те, що позивач, на час звернення з заявою про призначення пенсії, досяг віку 52 роки, має страховий стаж 36 років, то позивач має право на призначення пенсії у віці 52, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що позивач, станом на 01.01.1993 року не прожив не менше двох років у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, а тому не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач є особою потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2).

19.05.2023 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності, 25.05.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення № 98 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки не підтверджений факт постійного проживання або постійної роботи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 не менше 2 років.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003 року передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За нормою статті 26 вказаного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

Сторонами не заперечуються ті обставини, що позивач на час звернення до відповідача досяг віку 52 роки та має страховий стаж 36 років 03 місяці 27 днів.

Позивач просить відповідача призначити пенсію зі зменшенням встановленого законом віку виходу на пенсію, як особі, яка постійно проживала в смт. Діброва, Олевського району, Житомирської області, яке належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки, та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, умовою для надання пенсії особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки, та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років, є те, що особа повинна була прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 2 років станом на 1 січня 1993 року.

У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.

Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 4 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у зоні посиленого радіоекологічного з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії.

Відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);

Апеляційний суд встановив те, що позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 року № 224) категорії 2 серії НОМЕР_1 .

Таке посвідчення, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII, видається особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, тобто 28.06.1989 року (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 року № 224) .

Апеляційний суд наголошує на тому, що позивач має посвідчення, як особа, яка постійно проживала (не працювала, не навчалася) на території зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Отже, відповідне посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони безумовного (обов`язкового) відселення категорії 2 засвідчує те, що позивач постійно прожив у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії (26.04.1986 року) по 28.06.1989 року (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 року № 224 про відселення), що станом 1 січня 1993 року становить не менше двох років.

Зважаючи на наведене, позивач має право на зниження пенсійного віку, кількість років зниження якого залежить від тривалості проживання позивача в зонах радіоактивного забруднення.

Для встановлення права позивача на початкову величину зниження пенсійного віку строком на 4 роки, необхідно встановити чи позивач постійно проживав або постійно працював у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 року по 31 липня 1986 року, незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

На підтвердження факту проживання та праці на території посиленого радіоекологічного контролю, з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 року по 31 липня 1986 року, позивач надав довідку Олевської міської ради Житомирської області від 19.03.2020 року № 351, згідно із якою, позивач прожив в смт. Діброва, Олевського району, Житомирської області, яке належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 року по 26.06.1989 року.

Тобто, позивач протягом періоду, що дає право на початкову величину зниження пенсійного віку строком на 4 роки (з моменту аварії по 31 липня 1986 року, незалежно від кількості днів), прожив у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Отже, позивач має право на початкову величину зниження пенсійного віку на 4 роки.

Оскільки додаткове зменшення пенсійного віку застосовується виходячи з розрахунку 1 рік за кожен рік проживання, роботи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, але не більше 9 років, то для обчислення кількості років, на які додатково позивач має право зменшити пенсійний вік, необхідно встановити час проживання, роботи позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

На підтвердження цих обставин позивач надав довідку Олевської міської ради Житомирської області від 19.03.2020 року № 351, згідно із якою, позивач, з 26.04.1986 року по 26.06.1989 року та з 27.01.1992 року по 29.04.1992 року, проживав в смт. Діброва, Олевського району, Житомирської області, яке належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Проаналізувавши вказану довідку, апеляційний суд встановив, що ця довідка підтверджує факт проживання позивача протягом часу зазначеному у довідці, у смт. Діброва, Олевського району, Житомирської області, яке належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Однак, встановлення тривалості проживання позивача в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, що дає позивачу право на додаткове зменшення пенсійного віку є прерогативою відповідача, тому суд не може вдаватись до відповідних обчислень, виконуючи, у такий спосіб, функції органу, що призначає пенсію.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 19.05.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з врахуванням висновків апеляційного суду у цій справі.

Отже, висновки, які зробив апеляційний суд у цій справі свідчать про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.05.2023 року № 98 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

При цьому, для ефективного захисту прав позивача, на підставі ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 19.05.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Отже, суд першої інстанції, при задоволенні цієї позовної вимоги, допустив порушення норм матеріального права, в частині порушення норм, які встановлюють порядок обчислення кількості років зменшення пенсійного віку.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити частково, водночас, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.05.2023 року № 98 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 19.05.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Апеляційний суд не проводить розподіл судових витрат, оскільки позивач є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року в справі № 460/14974/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.05.2023 року № 98 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.05.2023 року врахувати, що:

- ОСОБА_1 має право на початкову величину зниження пенсійного віку на 4 роки;

- ОСОБА_1 має право на зниження пенсійного віку з розрахунку 1 рік за кожен рік проживання, роботи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, але не більше 9 років, за період, що вказаний у довідці Олевської міської ради Житомирської області від 19.03.2020 року № 351.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Постанова складена 28.02.2024 року