Справа № 500/347/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/347/24

28 лютого 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області дорахувати ОСОБА_1 з 02.02.2004 по 16.04.2020 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та перерахувати розмір пенсії з 26.09.2022.

З посиланням на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №500/4591/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період з 02.02.2004 по 08.11.2018 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з 26.09.2022, зазначає, що після отримання пенсії дізналася про обчислення стажу роботи в одинарному розмірі.

Тому 08.12.2023 звернулася до відповідача із заявою з проханням дорахувати стаж з 02.02.2004 по 02.04.2020 в подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У відповідь на звернення відповідач повідомив про те, що період роботи з 01.01.2004 обчислюється в ординарному розмірі і підстав для перерахунку пенсії з урахуванням ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в подвійному розмірі немає.

Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 26.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

12.02.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вказує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 в справі №500/4591/22, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 період з 02.02.2004 по 08.11.2018 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з 26.09.2022.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 у цій справі, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 по справі №500/4591/22 - без змін.

Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Тобто, період роботи після 1 січня 2004 року в інфекційних закладах охорони здоров`я, при нарахуванні пенсії за віком, за кожен повний рік роботи до страхового стажу зараховується в одинарному розмірі.

Таким чином, на виконання рішення суду позивачу з 26.09.2022 призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2), з врахуванням норм Закону України "Про пенсійне забезпечення". Страховий стаж складає 32 роки 03 місяці 08 днів, у тому числі 17 років 05 місяців 04 дні - робота за Списком №2.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи письмовими доказами, встановив такі обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №500/4591/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період з 02.02.2004 по 08.11.2018 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з 26.09.2022.

Як встановлено судом у вказаній справі з трудової книжки НОМЕР_1 від 08.07.1991 вбачається, що позивач з 02.02.2004 була переведена на посаду молодшої медичної сестри (буфетниці інфекційного відділу), з 18.02.2020 назву посади змінено на молодшої медичної сестри (санітарки буфетниці) інфекційного відділення, з 02.04.2020 переведено на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці палатної) інфекційного відділення, з 16.04.2020 звільнено із займаної посади згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

З довідки комунального некомерційного підприємства "Збаразька центральна лікарня" Збаразької міської ради №1739 від 21.09.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів позивач працювала повний робочий день з 06.06.2002 по 24.08.2003, з 02.02.2004 по 16.04.2020 на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці палатної), молодшої медичної сестри - буфетниці, що передбачена Списком №2 розділ XXIV код професії 5132 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016.

Стаж становить 17 років 5 місяців 2 дні. Під час виконання функціональних обов`язків має безпосередній контакт з інфекційними хворими, що не виключає ризику його інфікуванню.

Відтак, суд дійшов висновку, що спірні періоди роботи позивача з 02.02.2004 по 08.11.2018 підлягають зарахуванню до її пільгового стажу за Списком №2.

За положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідачем на виконання судового рішення призначено пенсію позивачу у липні 2023 року та розпочато виплату пенсії з серпня 2023 року, починаючи з 26.09.2022.

Після отримання пенсії позивач дізналася про те, що призначаючи пенсію відповідачем обчислено її стаж роботи в ординарному розмірі, тому 08.12.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою з проханням перерахувати розмір пенсії, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №500/4591/22 та дорахувати стаж з 02.02.2004 по 02.04.2020 в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Надавши відповідь на звернення ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повідомило, вищевказане рішення суду не містить інших зобов`язань та враховуючи те, що згідно вимог чинного законодавства пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період роботи з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, тому період роботи позивача з 02.02.2004 по 02.04.2020 до страхового стажу враховано в одинарному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". (далі також - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4591/22 від 08.02.2023 з трудової книжки НОМЕР_1 від 08.07.1991 вбачається, що позивач з 02.02.2004 була переведена на посаду молодшої медичної сестри (буфетниці інфекційного відділу), з 18.02.2020 назву посади змінено на молодшої медичної сестри (санітарки буфетниці) інфекційного відділення, з 02.04.2020 переведено на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці палатної) інфекційного відділення, з 16.04.2020 звільнено із займаної посади згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

З довідки комунального некомерційного підприємства "Збаразька центральна лікарня" Збаразької міської ради №1739 від 21.09.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів позивач працювала повний робочий день з 06.06.2002 по 24.08.2003, з 02.02.2004 по 16.04.2020 на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці палатної), молодшої медичної сестри - буфетниці, що передбачена Списком №2 розділ XXIV код професії 5132 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно статті 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом є безпідставними, з огляду на наступне.

За змістом пункту 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Разом з тим, в Законі України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено обмежень щодо застосування статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і 2.

Також, у відповідності до роз`яснень Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України ("Огляд запитань і відповідей щодо застосування пенсійного законодавства" від 03.10.2005), законом не передбачено обмежень щодо застосування статті 60 Закону Україні "Про пенсійне забезпечення" під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списками № 1 і 2.

При цьому, Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами пункту 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статтю 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням (перерахунком) пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідачем під час виконання покладених на нього функцій.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про наявність порушення прав позивача ОСОБА_1 з боку відповідача щодо відмови їй у зарахуванні періоду роботи в подвійному розмірі, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.09.2022 із зарахуванням періоду роботи з 02.02.2004 по 16.04.2020 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією №B16K-79H8-TPEP-0633 від 19.01.2024.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області необхідно стягнути судовий збір у сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.09.2022 із зарахуванням періоду роботи з 02.02.2004 по 16.04.2020 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, Тернопільський район, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.