Справа № 460зп-23/160
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 460зп-23/160

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Щербака А.А., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Державної податкової служби України

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2023, (суддя суду першої інстанції Кучугурна Н.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №460зп-23/160 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Алекспром про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково. Зупинено дію Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду Державна податкова служба України звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції у протиріч позиції ВС від 04.08.2022 №420/21952/21 від 19.02.2023 №440/9568/22 не враховано, що вжиття заходів превентивного контролю не ставиться у залежність від можливості здійснення суб`єктом його господарської діяльності, яка відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України здійснюється на власний ризик, який включає в себе як позитивні, так і негативні наслідки. Порушення прав та інтересів позивача та певних осіб не є самостійною підставою для забезпечення позову. Допустивши забезпечення позову в цій справі суд першої інстанції розповсюдив дію ухвали на правовідносини, що виникли та виникатимуть поза межами судової справи.

11.01.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.12.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Алекспром надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер НОМЕР_1 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37;

- зобов`язання Державної податкової служби України видалити записи про анулювання ліцензії на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37 з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

- заборони Державній податковій службі України здійснювати дії, направлені на оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, 37.

В обґрунтування заяви вказано, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами економічної діяльності ТОВ Алекспром є: 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення, 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у., 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. 11.12.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю Алекспром на електронний кабінет платника податків отримано витяг з Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України Сокура Євгена Ростиславовича №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Берегового 37. Підставою анулювання ліцензії, як вказано у Розпорядженні 469-р/л, є акт, що засвідчує факт відмови суб`єкту господарювання без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що судом має бути застосовано захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України Сокура Євгена Ростиславовича №469-р/л від 07.12.2023.

Заявник звертає увагу суду, що основними видами його діяльності є виробництво продуктів нафтоперероблення та оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, здійснення яких без ліцензії прямо заборонено діючим законодавством. Отже, можливість здійснення позивачем господарської діяльності безпосередньо залежить від наявності відповідних ліцензій, анулювання яких призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у вигляді збитків та простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування.

Заявник також указує, що як свідчить податкова звітність, яка додана до цієї Заяви, на кінець 2-го кварталу 2023 року в його штаті працювало 332 особи, нараховано доходу фізичним особам майже 4,5 млн грн (з яких ПДФО та військовий збір складає майже 0,9 млн грн), нараховано ЄСВ в сумі майже 1 млн грн. У випадку анулювання ліцензії Товариства, під час війни без роботи та, відповідно без доходів, залишиться більше 300 людей, держава та місцеві громади залишаться без доходів в розмірі, щонайменше 2 млн. грн в місяць (це стосується лише податків та зборів, які нараховуються на заробітну плату, без врахування податку на прибуток, ПДВ, інших податків та зборів). Зазначені втрати людей та бюджетів є невідворотними та не зможуть бути компенсовані в майбутньому у випадку задоволення позовних вимог. Анулювання ліцензії позбавляє товариство його права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або навіть неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. Дуже важливим чинником для застосування забезпечувальних заходів у вигляді зупинення дії розпорядження є те, що чинним законодавством не передбачена процедура поновлення ліцензії. Тобто скасування дії ліцензії призведе до неможливості фактичного виконання судового рішення у разі задоволення судом позову.

Таким чином, наведені позивачем обставини впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

При цьому, заявник уважає, що в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення та не є висновком, який свідчить про фактичне вирішення позовних вимог на період дії ухвали про забезпечення позову.

Вирішуючи заяву ТОВ «Алекспром» та забезпечуючи адміністративний позову суд першої інстанції виходив з того, що він вбачає існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер НОМЕР_1 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37. Такий спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, суд зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Так, встановлені обставини справи свідчать, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами економічної діяльності ТОВ Алекспром є: 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення, 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у., 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

11.12.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю Алекспром на електронний кабінет платника податків отримано витяг з Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України Сокура Євгена Ростиславовича №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Берегового 37. Підставою анулювання ліцензії, як вказано у Розпорядженні 469-р/л, є акт, що засвідчує факт відмови суб`єкту господарювання без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України.

Порядок видачі, анулювання ліцензій на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального регулюється статтею 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі - Закон №481/95ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону №481/95ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частинами 10-12 ст.15 Закону №481/95ВР визначено, що ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України; ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років; ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади оптової торгівлі, а за відсутності місць оптової торгівлі - за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до абз.14 ч.52 ст.15 Закону №481/95ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

Згідно з ч.53 ст.15 Закону №481/95ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав щодо забезпечення позову судом першої інстанції правильно враховано, що розпорядження №469-р/л від 07.12.2023 фактично зобов`язує підприємство зупинити технологічний цикл виробництва та продажу продукції, а відповідно до ст.17 Закону №481/95ВР за виробництво пального без наявності ліцензії передбачена відповідальність.

можливість здійснення позивачем господарської діяльності безпосередньо залежить від наявності відповідних ліцензій, анулювання яких призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у виді збитків та простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування.

Як свідчить податкова звітність, яка додана до цієї заяви, на кінець 2-го кварталу 2023 року середньооблікова кількість штатних працівників складала 289 осіб, нараховано доходу фізичним особам майже 4,5 млн грн, нараховано ЄСВ за звітний квартал в сумі майже 3 млн грн.

У випадку анулювання ліцензії товариства, під час війни без роботи та, відповідно без доходів, залишиться майже 300 людей, держава та місцеві громади залишаться доходів, які надходять до бюджету, у тому числі, за наслідками діяльності товариства. Втрати людей та бюджетів є невідворотними та не зможуть бути компенсовані в майбутньому у випадку задоволення позовних вимог.

Анулювання ліцензії позивача позбавляє права позивача на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зав`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або навіть неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. Дуже важливим чинником для застосування забезпечувальних заходів у вигляді зупинення дії розпорядження є те, що діючим законодавством не передбачена процедура поновлення ліцензії. Тобто скасування дії ліцензії призведе до неможливості фактичного виконання судового рішення у разі задоволення судом позову.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності Алекспром, реєстраційний номер НОМЕР_1 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37.

Такий спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

При цьому, суд зазначає, що у цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для анулювання ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами.

Суд зазначає, що ухвала, якою вживаються заходи забезпечення позову жодним чином не встановлює законність чи протиправність рішення, яким є Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України №469-р/л від 07.12.2023.

Водночас, вжиття заходів забезпечення позову за цих обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті і спрямована не ефективний судовий захист прав та законних інтересів, юридичної особи, що за ним звернулася.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, на що помилково вказує скаржник, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Правомірність вжиття судами заходів забезпечення позову у цій категорії спорів шляхом зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії вже була предметом розгляду Верховним Судом, який у постановах від 14 грудня 2021 року у справі №240/16920/21, від 15 квітня 2022 року у справі №440/6755/21, від 13 липня 2022 року у справі №240/26736/21, від 21 вересня 2023 року у справі № 600/1531/23-а, від 18 жовтня 2023 року у справі №ЗП/620/4/23, від 28.11.2023 у справі № 160/7089/23 дійшов аналогічних висновків.

Посилання скаржника на висновки Верховного Суду, пов`язані із вжиттям заходів забезпечення позову у випадку наявності очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень не приймаються до уваги судом касаційної інстанції, адже не з цих мотивів виходив суд першої інстанції, задовольняючи заяву ТОВ «Алекспром».

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову в цій справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 в адміністративній справі № 460зп-23/160 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.А. Щербак

суддя А.В. Шлай