Справа № 120/5087/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 березня 2024 р. Справа № 120/5087/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив щодо ненарахування і невиплати йому додаткової винагороди відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за лютий, березень, квітень та серпень 2022 року.

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Також, даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву в також витребувано у сторін додаткові докази, а саме у відповідача:

- наказ про прийняття ОСОБА_1 на службу у Військову частину НОМЕР_1 ;

- докази (витяги з наказів, довідки тощо) безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів у лютому, березні, квітні та серпні 2022 року;

- довідку з інформацією про суми та складові виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у лютому, березні, квітні та серпні 2022 року;

- а також документи, які стали підставою для не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, як військовослужбовцю, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у лютому, березні, квітні та серпні 2022 року.

29.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Згідно довідки начальника фінансово-економічної служби, про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з січня 2022 року по серпень 2022 року включно в розмірі місяців, років та розбивкою по кожній складовій грошового забезпечення у відповідності до роздавальних відомостей ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" та внесеними змінами постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року N?217 отримав грошове забезпечення у повному обсязі.

Крім того надано суду: наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №267 від 27.09.2022 про прийняття ОСОБА_1 на службу у Військову частину НОМЕР_1 ; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №222 від 03.09.2020 про зарахування ОСОБА_1 в списки особового складу військової частини та довідку №4281 від 18.05.2023 про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за період з січня 2022 по серпень 2022 включно.

09.06.2023 представник позивача подав заяву про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, відповідно якої просить розглядати справу виходячи з таких вимог:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за лютий, березень, липень та серпень 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за лютий, березень, липень та серпень 2022 року в розмірі 257304,06 гривень.

Ухвалою суду від 07.08.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення/збільшення розміру позовних вимог. Повторно витребувано у Військової частини НОМЕР_1 докази (витяги з наказів, довідки тощо) безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів у лютому, березні, липні та серпні 2022 року та документи, які стали підставою для не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, як військовослужбовцю, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у лютому, березні, липні та серпні 2022 року.

На виконання вимог ухвали суду від 07.08.2023, військовою частною надано суду витребувані докази.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 03.05.2022 позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення (а.с. 77).

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, з моменту повномаштабного вторгнення 24.02.2022 до 14.08.2022 позивач постійно виконував обов`язки військової служби, брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі військової частини НОМЕР_1 .

Як підтверджено матеріалами справи, зокрема витягом із журналу бойових військової частини НОМЕР_1 інв. №1т від 24.02.2022 (з 24 лютого по 10 липня 2022 року) 24.02.2022 о 09:00 отримано бойовий наказ про висуванння з району відновлення боєздатності та зайняття району оборони батальону. О 10:30 батальон зайняв оборону у визначеному районі. Згідно витягу із журналу бойових військової частини НОМЕР_1 інв. №1т від 24.02.2022 (з 24 лютого по 10 липня 2022 року) 10.03.2022 батальон продовжує завдання.

Відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2022 №267 х 14.08.2022 позивача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у відповідності до пп. 13 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за лютий, березень, липень та серпень 2022, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ). Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

До видів військової служби відноситься військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу.

За приписами статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут внутрішньої служби) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Також кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. (ст.ст.14,16 Статуту внутрішньої служби).

Відповідно до ст.49 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності та витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ командиру надано право на проведення службового розслідування для уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, а не обов`язок щодо його проведення.

Згідно з статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктами 1, 3 Розділу XVI Порядку №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі, також - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Пунктом 1 Постанови №168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови КМУ №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, 25.03.2022 року Міністром оборони України було прийнято рішення №248/1298, відповідно до якого встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн або 30000,00 грн не включаються, зокрема, ті військовослужбовці які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

В подальшому, 23.06.2022 року Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 прийнято окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29.

Відповідно до п.10 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2023 року до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень, передбачено не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий так і у позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, якому здійснене таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Аналізуючи наведені норми, суд вказує на те, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння військовослужбовці не включаються до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30000,00 гривень, за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальником).

При цьому, позбавлення винагороди є наслідком накладення на позивача стягнення та передбачено окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29.

Так, матеріалами справи підтверджується, зокрема довідкою військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби у в/ч НОМЕР_1 з січня 2022 по серпень 2022, що позивачеві виплачено додаткову винагороду, передбачену Постаново КМУ №168 за лютий 2022 року 5357,14 грн, за березень 2022 року 12500 грн, за липень 2022 року 0 грн, за серпень 2022 року 0 грн.

Таким чином, за лютий 2022 року позивачу, який відповідно журналів бойових дій приймав участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виплачено додаткову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у меншому розмірі ніж 100000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, таким чином позов у цій частині є обгрунтованим.

Поряд із цим, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 №105 "Про стан військової дисципліни та правопорядку в умовах воєнного стану в березні 2022 року та заходи щодо його покращення" встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 в березні 2022 року обліковано 27 (двадцять сім) порушень військової дисципліни, а саме:

солдат ОСОБА_1 , номер обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу, перебував в стані алкогольного сп?яніння під час дії воєнного стану.

На підставі аналізу стану військової дисципліни за березень 2022 року та з метою покращення ефективності роботи посадових осіб військової частини з профілактики подій та кримінальних правопорушень, зміцнення військової дисципліни та правопорядку, наказано помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби керуючись наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" позбавити премії за березень 2022 року, не виплачувати військовослужбовцям частини, на період дії воєнного стану додаткову винагороду із розрахунку на місяць, які самовільно залишили військову частину, відмовились виконувати бойові накази (розпорядження), перебували у стані алкогольного сп?яніння за березень місяць, у якому скоено таке порушення, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" та внесеними змінами постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217:

солдату ОСОБА_1 , номера обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу, у зв`язку із перебуванням в стані алкогольного сп?яніння під час дії воєнного стану.

Також наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 №467 "Про стан військової дисципліни та правопорядку в умовах воєнного стану в липні 2022 року та заходи щодо його покращення" встановлено, що у липні 2022 року обліковано порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме вживання під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, вживання спиртних напоїв під час виконання обов?язків військової служби, перебували в стані алкогольного сп?яніння під час дії воєнного стану:

старший солдат ОСОБА_1 , номер обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу.

На підставі аналізу стану військової дисципліни за липень місяць 2022 року та з метою покращення ефективності роботи посадових осіб частини з профілактики подій та кримінальних правопорушень, зміцнення військової дисципліни та правопорядку, притягнено до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення, відповідно розділу І Диспиплінарного статуту Збройних Сил України статті 48 пункту "в" сувора догана, за порушення абзацу 4 статті 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, "виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету", абзацу 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України "не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов?язків військової служби":

старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу.

У зв`язку із чим, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 №467 визначено не виплачувати ОСОБА_1 за липень 2022 року щомісячну премію та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану".

В даному випадку наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 №105 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 №467, якими, відповідачем визначено не нараховувати та виплачувати позивачу додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за березень та липень 2022 року в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах, є чинними, позивачем не оспорюються та не є предметом розгляду даної справи.

Отже, відповідачем правомірно не було нараховано та виплачено суму додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах за березень та липень 2022 року, у зв`зку із перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час дії воєнного стану у вказані місяці.

Що стосується бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за серпень 2022, суд зазначає таке.

Відповідно до п.10 окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2023 року до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень, передбачено не включати військовослужбовців, у разі вчинення дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення або які перебували під вартою або домашнім арештом.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2022 №671 "Про стан військової дисципліни та правопорядку в умовах воєнного стану в березні 2022 року та заходи щодо його покращення" встановлено, що у серпні 2022 року відкрито кримінальне провадження за фактом вбивства, ведуться слідчі дії стосовно солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу. Пунктом 10.1.4 вирішено не виплачувати щомісячну додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, під час дій воєнного стану, за серпень 2022 року солдату ОСОБА_1 , номера обслуги 2 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу.

Даний наказ є чинним, у судовому порядку не скасованим, та не є предметом розгляду даної справи.

Також відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Микалаєва від 17.08.2022 н/п 1-кс/490/2118/2022 до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.10.2022 включно.

Таким чином, враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2023 року відповідачем правомірно не було нараховано та виплачено суму додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах за серпень 2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Чстиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, зокрема в частині визнання протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Водночас вирішуючи питання відшкодування позивачу витрат на правову допомогу у сумі 16000 грн, суд керується наступним.

Відповідно частини 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В силу частин 2 та 3 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених правових норм, дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 27.03.2023, додаткок №1 до договору від 27.03.2023, платіжна інструкція від 20.04.2023 №@PL656843, акт наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.03.2023.

Так, між ОСОБА_2 , яка діє, в інтересах та за згодою ОСОБА_1 (надалі іменується «Клієнт»), з одного боку та Адвокатське об?єднання «Оптімус», в особі керуючого партнера Фещик Наталії Миколаївни, яка діє на підставі Статуту (надалі іменується «Адвокатське об?єднання»), з другого боку (надалі іменуються «Сторони»), уклали цей Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги. Адвокатське об?єднання зобов?язується за дорученням Клієнта здійснювати його захист та представництво, а також надати інші види правової (професійної правничої) допомоги, а Клієнт зобов?язаний її оплатити у визначений Договором та діючим законодавством України порядок та строк.

Відповідно додатку №1 до договору гонорар Адвокатського об?єднання формується за принципом фіксованої ставки за годину наданої правової допомоги та становить 2000 (дві тисячі), 00 гривень, що вноситься авансом та/або по факту надання певних видів правової допомоги протягом трьох календарних днів з дати виставлення рахунку Адвокатським об?єднанням.

Платіжною інструкцією від 20.04.2023 №@PL656843 підтверджується оплата вартості правничої допомоги адвоката у сумі 10000 грн.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу суд доходить висновку, витрати у сумі 10000 грн дійсно пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджуються документально.

Виходячи з викладеного, та враховуючи що позовні вимоги задоволено частково, суд при визначенні такої суми доходить висновку про присудження позивачу витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 (дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Суддя Мультян Марина Бондівна