Справа № 320/12091/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року (у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 15 березня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Київській області від 05.10.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску ОСОБА_1 в сумі 1889,96 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про відсутність правових підстав для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення. Позивачем наголошено, що вказаним рішенням застосовано штрафні санкції та нараховано пеню через нібито порушення ним термінів сплати єдиного внеску за І-ІІІ квартали 2019 року. Однак це не відповідає дійсності, ЄСВ до бюджету було сплачено вчасно. Так, за 1-й квартал 2019 року ЄСВ сплачено позивачем 18.04.2019; за 2-й квартал 2019 року -18.07.2019; за 3-й квартал 2019 року - 31.10.2019; за 4-й квартал 2019 року - 16.01.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби в Київській області від 05.10.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Головним управлінням ДПС у Київській області, як відокремленим підрозділом ДПС України подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 з 25.12.2003 зареєстрований кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області як фізична особа-підприємець, що займається незалежною професійною діяльністю (основний вид діяльності за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права).

З 02.03.2010 позивач взятий на облік у ГУ ДПС Київській області (Білоцерківське управління) як платник податків.

ГУ ДПС у Київській області прийнято рішення від 05.10.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1131,30 грн. за період з 20.04.2019 до 16.01.2020 та нараховано пеню у розмірі 758,66 грн. (0,1% недоїмки).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 12.10.2020 позивачем оскаржено його до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 04.11.2020 №31702/6/99-00-06-03-01-06 Державна податкова служба України залишила скаргу позивача без задоволення, а рішення ГУ ДПС у Київській області від 05.10.2020 № без змін (а.с.5-6).

Вважаючи спірне рішення відповідача необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Частиною десятою статті 9 Закону №2464-VІ встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Частиною третьою статті 25 Закону №2464-VІ передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За змістом частини шостої статті 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з частиною десятою статті 25 Закону №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (частина чотирнадцята статті 25 Закону №2464-VI).

Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

За порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону (пункт 1 розділу VII Інструкції).

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції встановлено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Також у пункті 5 розділу VII Інструкції зазначено, що на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірах визначених Законом, а на суму недоїмки нараховується пеня за кожний день прострочення платежу. Розрахунок фінансової санкції за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Таким чином, визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме - зворотного боку облікової картки платника, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення). І виключно на підставі встановленого суд надає оцінку правомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно з оскаржуваного рішення.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №813/4686/16.

З розрахунку штрафної санкції до спірного рішення від 05.10.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску убачається, що контролюючим органом нараховано позивачу пеню та застосовано до нього штрафну санкцію за несвоєчасне перерахування єдиного внеску за період з 20.04.2019 до 16.01.2020.

Зокрема, контролюючим органом нараховано:

- 281,69 грн. (20%) штрафних санкцій і 274,65 грн. пені за несвоєчасну сплату з 20.04.2019 по 31.10.2019 (195 днів) ЄСВ за І квартал 2019 року у розмірі 1408,45 грн.;

- 281,69 грн. (20%) штрафних санкцій і 214,08 грн. пені за несвоєчасну сплату з 20.07.2019 по 18.12.2019 (152 днів) ЄСВ за ІІ квартал 2019 року у розмірі 1408,45 грн.;

- 269,15 грн. (20%) штрафних санкцій і 139,96 грн. пені за несвоєчасну сплату з 20.07.2019 по 31.10.2019 (104 дня) ЄСВ за ІІ квартал 2019 року у розмірі 1345,75 грн.;

- 298,77 грн. (20%) штрафних санкцій і 129,97 грн. пені за несвоєчасну сплату з 22.10.2019 по 16.01.2020 (87 днів) ЄСВ за ІІІ квартал 2019 року у розмірі 1493,85 грн. (а.с.20, зворотній бік).

Отже підставою для прийняття спірного рішення від 05.10.2020 № є несвоєчасна сплата позивачем ЄСВ за І-ІІІ квартали 2019 року у період з 20.04.2019 до 16.01.2020.

Матріалами справи встановлено, що позивачу як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність нараховано ЄСВ за І-ІІІ квартали 2019 року у розмірі 8262,54 грн. основного платежу (з термінами сплати: 19.04.2019 - 2754,18 грн., 19.07.2019 - 2754,18 грн., 21.10.2019 - 2754,18 грн.).

Відповідно до квитанцій від 18.04.2019 на суму 2880,00 грн., від 18.07.2019 на суму 2754,18 грн. і від 31.10.2019 на суму 2754,20 грн. позивач сплачував ЄСВ за І-ІІІ квартали 2019 року (а.с.25).

Відповідач не заперечує факту надходження від позивача платежів, зазначених у позовній заяві та підтверджених квитанціями банку. Проте ці платежі на підставі закону контролюючий орган зараховував в рахунок погашення заборгованості позивача попередніх періодів.

Як видно з даних інтегрованої картки платника з єдиного соціального внеску по виду бюджету 70 (Цільові фонди), код класифікації доходів бюджету 71040000 (а.с.121-144), станом на 18.04.2019 у позивача існувала заборгованість з ЄСВ в сумі 5122,57 грн. (недоїмка - 4935,07 грн., пеня - 187,50 грн.).

18.04.2019 в інтегрованій картці відображено сплату внеску з ЄСВ у сумі 2880 грн., унаслідок чого заборгованість зменшилась до 2242,57 грн. (5122,57 грн. - 2880 грн.) (недоїмка - 2242,57 грн.; пеня - 0 грн.).

19.04.2019 нараховано ЄСВ за І квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., а тому недоїмка склала 4996,75 грн. (2754,18 грн. + 2242,57 грн.).

19.07.2019 нараховано ЄСВ за ІІ квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., а тому недоїмка склала 7750,93 грн. (2754,18 грн. + 4996,75 грн.).

02.09.2019 в інтегрованій картці відображено нарахування штрафних санкцій та пені у сумі 4974,47 грн. за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску згідно з рішенням від 19.08.2019 №, а тому заборгованість склала 12725,40 грн. (4974,47 грн. + 7750,93 грн.) (недоїмка - 10292,69 грн.; пеня - 2432,71 грн.).

21.10.2019 нараховано ЄСВ за ІІІ квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., а тому заборгованість склала 15479,58 грн. (2754,18 грн. + 12725,40 грн.) (недоїмка -13046,87 грн. пеня - 2432,71 грн.).

21.10.2019 в інтегрованій картці відображено корегування щоквартальних нарахувань з ЄСВ відповідно до судового рішення від 20.06.2019 у справі №320/1108/19, унаслідок чого відбулося погашення недоїмки у сумі 1345,74 грн. (ЄСВ за І квартал 2019 року) та у сумі 2242,57 грн. (ЄСВ за ІV квартал 2018 року).

31.10.2019 в інтегрованій картці відображено сплату внеску з ЄСВ у сумі 2754,18 грн., унаслідок чого відбулося погашення недоїмки на суму 1408,44 грн. (ЄСВ за І квартал 2019 року) та на суму 1345,74 грн. (ЄСВ за ІІ квартал 2019 року).

18.12.2019 в інтегрованій картці відображено стягнення коштів у сумі 5122,57 грн., унаслідок чого відбулося погашення недоїмки на суму 1408,44 грн. (ЄСВ за ІІ квартал 2019 року) та боргу на суму 3714,33 грн. (рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 19.08.2019 №).

16.01.2020 в інтегрованій картці відображено сплату внеску з ЄСВ у сумі 2754,20 грн., унаслідок чого відбулося погашення недоїмки на суму 1493,86 грн. (ЄСВ за ІІІ квартал 2019 року).

Таким чином, відомостями інтегрованої картки ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску підтверджується, що з квітня 2019 року у позивача постійно обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску. Станом на 30.04.2019 така недоїмка становила 4996,75 грн. Всі поточні платежі з єдиного внеску у період з квітня 2019 року по січень 2020 року зараховувались у погашення суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Водночас у ході розгляду справи судом також було встановлено, що станом на день розгляду цієї справи в облікових даних позивача містяться відомості про наявність боргу, відсутність якого спростовано судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Так, у зв`язку з наявністю станом на 30.04.2019 у ОСОБА_1 заборгованості з ЄСВ у сумі 4996,75 грн., ГУ ДФС у Київській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-291749-50/4229 (а.с.186).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №320/3646/19 позов ОСОБА_1 задоволено. Вимогу ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-291749-50/4229 скасовано. Постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 та 22.12.2020 зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині свого рішення вказав, що згідно з даними інтегрованої картки ОСОБА_1 по єдиному соціальному внеску автоматично здійснені наступні нарахування: за 2017 рік - 8448,00 грн.; за І квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за ІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за ІІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року - 2754,18 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач самостійно визначав та сплачував у 2018 році єдиний внесок за місяць у мінімальному розмірі - 819,06 грн. (3723 х 22%), то за квартал 2018 року визначив суму у розмірі 2457,18 грн. (819,06 х 3). 02.05.2018 позивачем подано до податкового органу декларацію про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особами, які провадять незалежну професійну діяльність за 2017 рік, згідно з якої сума нарахованого єдиного внеску становить 3322,00 грн. У 2017 році позивачем сплачено єдиний внесок у розмірі 3322,00 грн., що підтверджується квитанціями від 02.05.2018 №35, від 03.05.2018 №14 та від 22.06.2018 №88.

Відтак, суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення від 13.04.2020 у справі №320/3646/19 визнав те, що податковим органом не правильно розраховано розмір недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відтак оскаржувана вимога про сплату боргу від 11.05.2019 №Ф-291749-50/4229 підлягає скасуванню.

Частиною четвертою статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судом встановлено, а відповідачем не спростовано відсутність у позивача недоїмки зі сплати ЄСВ станом на 30.04.2019 в сумі 4996,75 грн.

Висновок про відсутність у позивача станом на 30.04.2019 недоїмки з ЄСВ у розмірі 4996,75 грн. свідчить про протиправність нарахування відповідачем штрафу та пені за період з 20.04.2019 до 16.01.2020, з огляду на те, що сплачені позивачем кошти у період з квітня 2019 року по січень 2020 року (у тому числі з ЄСВ за І-ІІІ квартали 2019 року) у порядку черговості відповідно до частини шостої статті 25 Закону №2464-VI були безпідставно зараховані в рахунок сплати недоїмки, яка у вказаний період була відсутня у позивача.

До того ж, з інтегрованої картки ОСОБА_1 вбачається, що в даному випадку сплачені суми у період з квітня 2019 року по січень 2020 року також були зараховані в рахунок погашення податкового боргу по податковому повідомленню-рішенню від 19.08.2019 №.

Однак, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 у справі №320/5645/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Київській області від 19.08.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску.

Отже несвоєчасна сплата позивачем нарахованого єдиного внеску у період з 20.04.2019 до 16.01.2020 відбулась також у зв`язку з проведенням в інтегрованій картці платника до сплати штрафів та пені, визначених згідно з податковим повідомленням-рішенням від 19.08.2019 №, що згодом визнане в судовому порядку протиправним та скасоване.

Враховуючи встановлені обставини, беручи до уваги платіжні доручення, які підтверджують сплату позивачем ЄСВ за І-ІІІ квартали 2019 року майже своєчасно (сплата ЄСВ за І-ІІ квартали 2019 року відбулася в граничний строк, сплата ЄСВ за ІІІ квартал 2019 року була прострочена на 10 днів) та в повному обсязі, а також те, що ці сплачені суми безпідставно зараховувалися відповідачем у рахунок погашення боргу в порядку календарної черговості його виникнення з урахуванням погашення недоїмки станом на 30.04.2019, оцінку протиправності нарахування якої надано судовими рішеннями у справі №320/3646/19, суд констатує, що заявлений позов є обґрунтованим та мотивованим. А тому спірне рішення ГУ ДПС у Київській області від 05.10.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль