Справа № 205/512/24
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

04.03.2024 Справа № 205/512/24
Провадження № 2-а/205/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Воронов Юрій Вікторович, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Воронов Ю.В., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправної та скасування постанови серії ЕНА № 1189463 від 04 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 04 січня 2024 року посадовою особою Управління патрульної поліції в Вінницькій області поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Вінницької області капралом поліції Тучак І.В. винесено постанову серії ЕНА № 1189463 відносно ОСОБА_1 , справу розглянуто на місці: Вінницька, дорога АД МЗО 368 км. В даній постанові зазначено, що 04.01.2024 року 11:30:09 «Дорога АД МЗО 368 км » водій керуючи ТЗ на дорозі АД МЗО 368 КМ рухався в населеному пункті зазначеному дорожнім знаком 5.49 с. Лукашівка зі швидкістю 108 км/год чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 58 км/год швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС 8365 Ї чим порушив п.12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах. За результатами розгляду справи прийнято рішення у виді адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу 1700 гривень.

Позивач не погоджується з даною постановою, оскільки згаданий у оскаржуваній постанові дорожній знак «5.49» був відсутній. Позивач не є мешканцем Вінницької області і не здійснює систематичний рух дорогою АД МЗО, а тому позбавлений можливості повторно переконатися у причинах відсутності знаку 5.49 чи його захаращеності чи затуленості тими чи іншими перешкодами, але позивач стверджує, що таке недотримання правил ДСТУ 4100:2021 Безпека дорожнього руху «Знаки дорожні» Загальні технічні умови кардинально впливає на характер оцінки доказів наявності/відсутності вини учасника дорожнього руху.

Також зазначає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та її територіальних органів. Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови органом Національної поліції в даному випадку є Департамент патрульної поліції. Враховуючи вищевикладене просив визнати протиправною та скасувати вищезазначену постанову.

Департамент патрульної поліції надав суду відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Під час несення служби на автомобільній дорозі М-30 «Стрий-Тернопіль -Кропивницький - Знам`янка -Луганськ - Ізварине) 368 км в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 ПДР України с. Лукашівка Вінницького району 04.01.2024 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 TC № 008365 було виявлено порушення Правил дорожнього руху а саме, водій транспортного засобу Volkswagen з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год., чим перевищив швидкість руху на 58 км/год., чим порушив п.12.4. ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ « «Про національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.12.4. ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Інспектор Тучак І.В. виніс постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 1700 гривень, відповідно до санкції статті. В якості доказу відповідач додає фото та відеозапис, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Обставини викладені у позовній заяві являються суб`єктивною думкою позивача та не спростовують факт вчинення позивачем правопорушення. Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову. Відповідно до фото та відео вбачається, що правопорушення здійснено саме в населеному пункті, оскільки зазначено широту та довготу, що дає можливість пересвідчитись, що дане місце є населеним пунктом. Також зазначає, що у відповідача не було підстав для умисного спотворення обставин події.

Крім того зауважує, що прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до ст. 17 «Про метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. №1314-VІ законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29761, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 06.12.2023 р. та чинного до 06.12.2024 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 TC № 008365 є придатним до застосування, як у ручному так і в автоматичному режимах. Новим законом «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014р. № 1314-VІ(набрав чинності 01.01.2016р.) не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Відповідно до листа Мінекономрозвідки ДП «Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлено на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу 111 Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема ч. 4 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином Відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Посилаючись на ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» ст. 251 КУпАП ст. ст. 72,73,99 КАС України зазначає, що інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того зазначає, що визнавати дії відповідача та постанову протиправними місцевий загальний суд, як адміністративний суд, відповідно до ст.286 КАС України, не має права, оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства. Таким чином, постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягають скасуванню. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19 січня 2024 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Адвокат Воронов Ю.В., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 січня 2024 року Інспектором Управління патрульної поліції в Вінницької області Тучак І.В. винесено постанову серії ЕНА №1189463 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 1700 гривень.

Відповідно до змісту постанови 04.01.2024 року 11:30:09, Дорога АД МЗО 368 КМ, водій керуючи ТЗ на дорозі АД МЗО 368 КМ рухався в населеному пункті зазначеному дорожнім знаком 5.49 с. Лукашівка зі швидкістю 108 км/год чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 58 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС 8365, чим порушив п.12.4 ПДР Порушення швид. режиму в населених пунктах. За результатами розгляду справи прийнято рішення у виді адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу 1700 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Серед вимог частини 1 статті 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною четвертою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину у вигляді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До відзиву відповідачем долучено свідоцтво про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки TruCam №22-01/29761 від 06.12.2023 р. (чинне до 06.12.2024), експертний висновок №04/05/02-3562 від 24.12.2020 (термін дії якого до 24.12.2025). Даним приладом TruCam було зафіксовано перевищення позивачем встановленого обмеження швидкості на 58 км/год.

Судом досліджувалися фото та відеозапис, які були додані відповідачем до відзиву, за результатами чого було встановлені обставини вчинення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення. При цьому суд зауважує, що на даному відео зафіксовано обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: зафіксовано рух його автомобіля на дорозі, номерний знак транспортного засобу позивача, перевищення позивачем встановленого обмеження швидкості на 58 км/год.

При цьому суд наголошує, що позивачем не оспорюється факт перевищення ним швидкості, а оспорюється лише факт наявності на дорозі дорожнього знаку «5.49» «Початок населеного пункту», який обмежує швидкість у населеному пункті.

Позивачу роз`яснені його права та обов`язки, зазначено порушення, яке вчинив позивач, а саме перевищив швидкість у населеному пункті на 58 км/год, чим порушено п.12.4 ПДР. Інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів, а саме усі пояснення позивача та факт його його порушення ПДР, зафіксований лазерним вимірювачем швидкості TruCam TC № 008365 та зазначеній у фабулі постанови.

Інспектор повідомив позивача про прийняте рішення по справі за вчинене правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.122 КУпАП, та у відповідності ст. 268, ст. 278, ст. 279 КУпАП виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1189463 від 04.01.2024 року, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Відповідачем до відзиву надано повідомлення служби автомобільних доріг у Вінницької області, відповідно до якого:

1. с. Лукашівка Вінницького району позначено основним та дублюючим дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» в обох напрямках.

2. с. Лукашівка, Вінницького району позначено основним та дублюючим дорожнім знаком 5.50 «Кінець населеного пункту» в обох напрямках.

3. с. Лукашівка, Вінницького району позначено основним та дублюючим дорожнім знаком 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень правил дорожнього руху» в обох напрямках.

4. Вказані дорожні знаки встановлено на автомобільній дорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине з зазначенням адреси встановлення.

Дані відомості позивачем не оспорені та останнім не надано суду доказів, які б спростували такі відомості, що спростовує твердження позивача, щодо необізнаності про його рух в межах населеного пункту.

Також суд зауважує, що на відео диску, який було долучено до відзиву зафіксовано, що позивач рухається на автомобілі на дорозі з дорожнім знаком пішохідний перехід, що свідчить про те, що автомобіль позивача рухався саме в межах населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з приписами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску строку оскарження постанови про адміністративне стягнення з поважних причин за заявою особи, щодо якої винесено постанову може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскаржувана постанова була винесена 04 січня 2024 року, позовна заява була направлена через електронний суд 14.01.2024 року та зареєстрована в канцелярії суду 15.01. 2024року, а тому строк звернення до суду позивачем пропущено не було.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 251 КУпАП передбачає, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Проаналізувавши вищевикладене, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову, оскільки відповідач навів достатньо доказів правомірності притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 286 КАС України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Воронов Юрій Вікторович, до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №1189463 від 04.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.О. Костромітіна