Справа № 620/1492/24
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Чернігів Справа № 620/1492/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 88 від 12.01.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 ; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниження пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з дня настання права на пенсію -02.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки він має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у встановлений судом строк відзив на позов подано не було.

Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, вказав, що згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями період постійного проживання (роботи) позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 24 роки 06 місяців 27 днів, в тому числі станом на 01.01.1993 - 02 роки 06 місяців 26 днів, що не дає права на зниження пенсійного віку на 5 років.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.02.2024 було залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області; ухвалою суду від 29.02.2024 клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про залучення другого відповідача до участі у справі було повернуто без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках категорії 4 серії НОМЕР_1 , видане 20.05.1993 (а.с. 18).

04.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 88 від 12.01.2024, в якому зазначено, що довідка №702 від 05.05.1993 видана Гомельською обласною радою народних депутатів про проживання в зоні періодичного радіаційного контролю з 23.01.1987 по 26.07.1988 на території республіки Білорусь (центральний район м. Гомеля). Зазначене місто відсутнє в Переліку №106 та не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно наданих документів, заявник проживав в зоні посиленого радіологічного контролю з 05.06.1990 по 31.12.1992, та стаж на 1 січня 1993 року, який дає право на зниження пенсії складає 2 роки 6 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, згідно статті 55 Закону №796 (а.с. 16).

Листом від 16.01.2024 № 2500-0206-8/3813 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було повідомлено про прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії (а.с. 15).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон).

Пунктом 4 частини першої статті 11 Закону передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно пункту 4 частини першої статті 14 Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Згідно з положеннями частин третьої, четвертої статті 65 Закону посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 51 в редакції чинній на момент видачі позивачу посвідчення), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Так, відповідно до пункту 6 Порядку № 51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Водночас, статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, відповідно до пункту другого частини першої статті 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік зменшується на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. * Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так, відповідно до наведених вище положень законодавства, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців пункту другого статті 55 Закону - є факт проживання (не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю) та/або праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з 26.04.1986 до 01.01.1993.

При цьому, особам, які додатково проживали в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 26.04.1986 по 31.07.1986, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Так, згідно довідки Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 22.09.2023 № 84 позивач з 13.08.1990 по 16.11.1995 проживав по АДРЕСА_1 , з 17.11.1995 по 04.08.1998 по вул. Молодіжна, 7, з 05.08.1998 по 04.04.2011 по вул. Святомиколаївська, 105, з 05.04.2011 по вул. Коцюбинського, 7/1 на території смт. Ріпки, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с. 19).

Вказаний період проживання позивача в смт Ріпки не заперечується відповідачами.

Натомість, згідно оскаржуваного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено позивачу у призначенні пенсії на тій підставі, що період проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року, який дає право на зниження пенсії складає 2 роки 6 місяців 26 днів (з 05.06.1990 по 31.12.1992) з необхідних 4 років.

Позивачу не зараховано до відповідного періоду період проживання в зоні періодичного радіаційного контролю з 23.01.1987 по 26.07.1988 на території республіки Білорусь (центральний район м. Гомеля) згідно довідки № 702 від 05.05.1993, виданої Гомельською обласною радою народних депутатів, оскільки зазначене місто відсутнє в Переліку № 106 та не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 21).

Разом з тим, суд не погоджується з тим, що в період з 23.01.1987 по 26.07.1988 не підлягає зарахуванню позивачу до періоду проживання на території зони посиленого радіологічного контролю, оскільки м. Гомель згідно із Законом Республіки Білорусь «Про соціальний захист громадян, потерпілих від катастрофи на ЧАЕС» відноситься до зони проживання з періодичним радіоекологічним контролем.

Так, відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про спільні дії з мінімізації та подолання наслідків чорнобильської катастрофи від 12.05.1997, яка набрала чинності для України 25.06.1997, громадяни України та Республіки Білорусь, що постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи у разі переїзду на постійне місце проживання на територію держави іншої Сторони користуються пільгами, передбаченими відповідно Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом Республіки Білорусь «Про соціальний захист громадян, що постраждали від катастрофи на Чорнобильській АЕС».

Крім того, як вже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач віднесений до 4 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та має посвідчення особи, який постійно проживав/працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В, яке видається, за умови, що за станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала/навчалася в цій зоні не менше чотирьох років.

Це означає, що під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці/проживання чи навчання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю. В протилежному випадку - у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказаного посвідчення.

Варто зауважити, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус постраждалого 4 категорії не оспорюється відповідачем. Отже, у суду немає підстав ставити під сумнів законність отримання позивачем посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, а відтак і ставити під сумнів обставину його постійного проживання в цій зоні.

Крім того, Верховний Суд України в постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі № 690/23/15-а, а також Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі № 404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 дійшли висновків, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, позивач 1969 року народження, з моменту аварії на Чорнобильській АЕС та до 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю прожив не менше 4 років, у встановленому порядку віднесений до четвертої категорії осіб, постраждалих від Чорнобильської катастрофи, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому має право на зниження пенсійного віку на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно пункту 1 частини першої статті 45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, зважаючи, що за призначенням пенсії позивач звернувся в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 88 від 12.01.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 02.01.2024.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниження пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня настання права на пенсію - 02.01.2024, то суд зазначає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області має здійснювати призначення та виплату позивачу пенсію за місцем проживання.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 302,80 грн з кожного.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., Краматорський р-н, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 88 від 12.01.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 02.01.2024.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.03.2024.

Суддя Наталія БАРГАМІНА