Справа № 500/4331/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/4331/22 пров. № А/857/9451/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі №500/4331/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказів,-

суддя в 1-й інстанції Подлісна І. М.,

дата ухвалення рішення 20.04.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 24.04.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просив визнати протиправним та скасувати пункт 38 наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року №159 (по стройовій частині), згідно з яким солдата ОСОБА_1 визнано таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у зв`язку із дезертирством 15 червня 2022 року; визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2022 року №1456-ОД згідно з яким, стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою стрілець-помічник гранатометника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову частину (без особистої зброї) з 14 червня 2022 року по 16 червня 2022 року, терміном до 10 діб.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 38 наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року №159 (по стройовій частині) згідно з яким, солдата ОСОБА_1 визнано таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у зв`язку із дезертирством 15 червня 2022 року. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2022 року №1456-ОД згідно з яким, стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою стрілець-помічник гранатометника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову частину (без особистої зброї) з 14 червня 2022 року по 16 червня 2022 року, терміном до 10 діб.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач у частині скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №159 від 15 червня 2022 року оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив межі розташування мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 з 14 червня 2022 року по 16 червня 2022 року, терміном до 10 діб, чим допустив військове адміністративне правопорушення за ч.172-11 КУпАП. Зазначає, що з матеріалів службового розслідування вбачається, що позивач вчинив правопорушення з прямим умислом; обставин, які пом`якшують відповідальність не виявлено; обставиною, що обтяжує відповідальність є вчинення правопорушення під час дії в Україні воєнного стану; обставин, що знімають вину не виявлено. Причиною правопорушення є порушення статей 9, 11, 13, 16, 49, 127, 128, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось у самовільному залишенні військової частини з боку стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою стрілець-помічник гранатометника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією; особиста недисциплінованість та безвідповідальність останнього. З врахуванням наведеного вважає, що підстави для скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №159 від 15 червня 2022 року відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що апеляційна скарга по своїй суті є дублюванням змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2022 року № 1456-ОД «Про результати службового розслідування», при цьому, питанням, щодо якого у даній справі виник спір, є те, чи можливо вважати його таким, що припинив обов`язки військової служби у період з 14 червня 2022 року по 16 червня 2022 року у зв`язку із дезертирством чи самовільним залишенням військової служби. Вказує, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, однак ТОВ командира військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про призупинення військової служби ОСОБА_1 у зв`язку із дезертирством, що відображено в оскаржуваному наказі та не може визнаватись законним, оскільки відсутні факт внесення 14 червня 2022 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення позивачем дезертирства. Крім того, відповідачем не надано доказів звернення до правоохоронних органів з приводу його дезертирства, відомостей щодо часу початку досудового розслідування та відповідні результати такого розслідування. Звертає увагу, що ним надано достовірні та достатні докази неможливості дезертирства у період з 14 червня 2022 року по 16 червня 2022 року. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 07 березня 2022 року №46 (по стройовій частині) ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період із запасу та призначено з 07 березня 2022 року стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Наказом начальника Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10 травня 2022 року №109 (по стройовій частині) позивача відряджено для виконання бойових завдань до складу військової частини НОМЕР_1 .

Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 16 травня 2022 року №130 (по стройовій частині) позивача визнано таким, що прибув та залучається до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з 16 травня 2022 року.

У ході виконання бойових завдань в Луганській області 14 червня 2022 року позивач отримав серйозні контузії та з 14 червня 2022 року по 03 листопада 2022 року перебував на лікуванні, що підтверджується первинною медичною карткою від 16 червня 2022 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2352, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7430, виписним епікризом №7772 та свідоцтвом про хворобу №874-п.

Після повернення, 04 листопада 2022 року, з лікування в розміщення військової частини позивач отримав витяг із наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року №159 (по стройовій частині) згідно з яким, його визнано таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у зв`язку із дезертирством 15 червня 2022 року.

Зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1456-02 від 19 грудня 2022 року вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №2199-АД від 14 червня 2022 року офіцером штабу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 було проведено службове розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі (дезертирства) солдата ОСОБА_1 (а.с. 45).

У діях стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою стрілець-помічник гранатометника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також дисциплінарного правопорушення передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2022 року №1456-ОД згідно з яким, стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою стрілець-помічник гранатометника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову частину (без особистої зброї) з 14 червня 2022 року по 16 червня 2022 року, терміном до 10 діб.

Не погодившись із п.38 наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року №159 (по стройовій частині) та п.2 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2022 року №1456-ОД, позивач звернувся у суд та просив їх скасувати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано доказів вчинення позивачем дезертирства чи самовільного залишення військової частини, при цьому, видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено; по факту самовільного залишення військової частини до кримінальної чи адміністративної відповідальності позивач не притягувався; у матеріалах справи наявні матеріали медичної справи позивача, що стосуються отримання позивачем поранення 14 червня 2022 року, а тому пункт 38 наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року №159 (по стройовій частині) та пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2022 року №1456-ОД є протиправними та підлягають скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач оскаржив рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року в частині скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №159 від 15 червня 2022 року, а тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.18, 19 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України. Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За змістом ч.4 ст.24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Ч.1 ст.40 Закону №2232-ХІІ передбачає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України"; "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Так, початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Аналогічна за змістом норма містися у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», що затверджене Указом Президента України №1153/2008 (із змінами), зокрема для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Абзацами 1-5 ст.85 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Закон №551-XIV) визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що закон пов`язує можливість констатації посадовими особами військової частини факту дезертирства чи самовільного залишенням місця служби і, як наслідок, призупинення військовослужбовцю військової служби, факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо можливого вчинення військовослужбовцем дезертирства чи самовільного залишення служби.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Відповідно до п.145 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України №1153/2008 (із змінами) (далі - Положення) військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу (команди) з метою: виконання обов`язків військової служби у складі військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача відряджено зі складу роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до складу військової частини НОМЕР_1 для виконання обов`язків військової служби у складі військової частини, яка задіяна до ведення воєнних дій.

При виконанні бойових завдань в Луганській області 14 червня 2022 року позивач отримав важкі контузії, внаслідок чого був доставлений 16 червня 2022 року до медичної роти військової частини НОМЕР_1 , що стверджується первинною медичною карткою від 16 червня 2022 року та в подальшому проходив тривале лікування.

Такі обставини спричинили стійкий розлад здоров`я, що зумовило прийняття госпітальною військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю рішення про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку.

Разом з тим, між позивачем та військової частиною НОМЕР_1 спір виник щодо дезертирства ОСОБА_1 , а в подальшому, і самовільного залишення ним військової частини.

За змістом п.144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються (абз.1 п. 144-2 Положення).

З наведеного вище вбачається, що у випадку дезертирства, відповідним наказом командира призначається службове розслідування та за результатами якого, у випадку наявності ознак кримінального правопорушення здійснюється повідомлення правоохоронним органам про такий факт. І тільки з дати внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань можна важити військову службу військовослужбовця такою, що є призупиненою, а військовослужбовця таким, що не виконує (несе) обов`язки військової служби.

Матеріалами справи стверджується, що в ході виконання бойових завдань в Луганській області 14 червня 2022 року ОСОБА_1 отримав серйозні контузії та з 14 червня 2022 року по 03 листопада 2022 року перебував на лікуванні, що підтверджується первинною медичною карткою від 16 червня 2022 року (а.с.12-13), випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2352 (а.с.14-14 зворот), випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7430 (а.с.15), виписним епікризом №7772 та свідоцтвом про хворобу №874-п (а.с.16-18).

При цьому, зі змісту витягу з наказу №159 від 15 червня 2022 року командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) вбачається, що солдата ОСОБА_1 , призваного по мобілізації, стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою стрілець-помічник гранатометника 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону вважати таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у зв`язку із дезертирством 15 червня 2022 року. Виключено з продовольчого забезпечення в районі здійснення заходів (а.с.10).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в порушення ст.24 Закону №2232-ХІІ, п.п. 144-1, 144-2 Положення, ч.4 ст.85 Закону №551-XIV ОСОБА_1 передчасно та безпідставно визнано таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у зв`язку із дезертирством 15 червня 2022 року.

Так, за змістом первинної медичної картки (форми 100) вбачається підтвердження лікарями контузії у ОСОБА_1 14 червня 2022 року (а.с.11), вказана травма відображена і у подальших медичних оглядах позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені вище обставини спростовуються доводи відповідача щодо самовільного залишення військової частини.

Крім того, колегія суддів зазначає, що закон пов`язує можливість констатації посадовими особами військової частини факту дезертирства чи самовільного залишенням місця служби і, як наслідок, призупинення військовослужбовцю військової служби, факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо можливого вчинення військовослужбовцем дезертирства чи самовільного залишення служби.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за правопорушення передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, доказів на підтвердження притягнення позивача до кримінальної відповідальності за дезертирство матеріали справи не місять.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивача згідно з наказом начальника Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 24 листопада 2022 року №322 згідно з наказом начальника Тернопільського обласного територіального комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу) від 22 листопада 2022 року №66-РС звільненого у відставку за пп."б" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову слубжу" (за станом здоров`я) виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (а.с. 20).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не подано належних та допустимих доказів вчинення позивачем дезертирства чи самовільного залишення військової частини, при цьому, видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено; по факту самовільного залишення військової частини до кримінальної чи адміністративної відповідальності позивач не притягувався, оскільки докази на підтвердження таких фактів у матеріалах справи відсутні; у матеріалах справи наявні матеріали медичної справи позивача, що стосуються отримання позивачем поранення 14 червня 2022 року, а тому пункт 38 наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року №159 (по стройовій частині) та пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2022 року №1456-ОД є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі №500/4331/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 01 березня 2024 року.