Справа № 420/34040/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 грудня 2023 року надійшов адміністративний позов фізичної особи платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 04.08.2023 року за № 19346/15-32-24-05 на суму 1020,00 грн., за № 19343/15-32-24-05 на суму 25076,16 грн. та за № 19347/15-32-24-05 на суму 300913,84 грн. як незаконні та необґрунтовані.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому надіслали податкові повідомлення-рішення від 04.08.2023 р. за № 19346/15-32-24-05 на суму 1020,00 грн., за № 19343/15-32-24-05 на суму 25076,16 грн. та за № 19347/15-32-24-05 на суму 300 913,84 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту від 22.06.2023 року № 16769/15-32-24-05-09/ (надалі по тексту Акт) про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, яка проводилася у період з 09.06.2023 р. по 15.06.2023 р. ГУ ДПС в Одеській області щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 10.04.2019 р. по 20.04.2021 р. на підставі наказу Податкового органу №2776-п від 20.04.2023 р. Повідомлення про проведення перевірки було виписане 25.04.2023 року за № 229/15-32-24-05.

За результатами Акту перевірки платника податків встановлено порушення позивачем пунктів 177.2, 177.4, 167, 179.7 ПК України в результаті чого ним було занижені суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2019 рік у розмірі 61 652,24 грн., за 2020 р. у розмірі 179 078,83 грн., а також в порушенні підпункту 164.1.3 та пункту 177.2 ПК України в результаті чого ним було занижені суми військового збору за 2019 рік у розмірі 5 137,69 грн. та за 2020 р. у розмірі 14 923,24 грн. Також встановлено порушення позивачем пунктів 44.1, 44.3 та 85.2 ПК України в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів на підставі акту про ненадання документів до перевірки від 15.06.2023 р. № 2417/15-32-24-05-09/ НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що вищезазначені акти було отримано ним лише 18.07.2023 року, що підтверджується конвертом та трекінгом номеру відправлення Укрпошти (№ 556), а також повідомленням про вручення.

Позивач також вказує, що на сторінці 12 акту Податковий орган зазначає, що керуючись п. 85.4. ПК України позивачу були надіслані запити від 05.09.2022 року № 5275/КПР/15-32-24-06-06 та від 19.04.2023 року №5063/КПР/15-32-24-05-06, проте наказ на проведення перевірки був виданий лише 20.04.2023 року, тобто запити на надання документів були надані не в межах перевірки, а безпідставно ще до прийняття рішення про її проведення і точно не під час проведення перевірки, яка відбувалася з 09.06.2023 р. по 15.06.2023р. (сторінка 2 Акту).

Пункт 85.4 ПК України, на який посилається відповідач, чітко регламентує, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування, (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно п. 79.2 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Тобто перевірка може початися тільки після вручення платнику податків копії наказу й повідомлення. Як відомо наказ датований 20.04.2023 р., повідомлення датоване 25.04.2023 року, відправлені вони були 28.04.2023 року й лише через 30 календарних днів у Податкового органу виникало право розпочати проведення перевірки згідно частини другої пункту 79.2. ст. 79 ПК України, що й було зроблено, оскільки перевірка проводилася у період з 09.06.2023 р. по 15.06.2023 р.

Таким чином позивач зазначає, що запити від 19.04.2023 року та від 05.09.2022 року (№5275/КПР/15-32-06-06) не законними й наданими не при проведенні перевірки, як того вимагає п. 85.4 ПК України. В період фактичного проведення перевірки ніякі запити на документи позивачу не надсилалися.

Окрім того, пункт 85.2 ПК України чітко регламентує, що обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним, виникає лише після початку перевірки - тобто вручення наказу й повідомлення (направлення) на перевірку, а всі запити про надання документів датовані навіть до дати видачі наказу на перевірку й не можуть свідчити про настання в платника податку обов`язку з їх надання.

Відтак, з огляду на вищезазначене, позивач зазначає, що перевірка проведена з порушеннями вимог законодавства, а обов`язок надати документи для перевірки податковому органу у позивача взагалі не настав, а тому висновки, які містяться в акті про неподання документів до перевірки від 15.06.2023 р. № 2417/15-32-24-05-09/ НОМЕР_1 є незаконними.

Також позивач зазначає, що за 2019 рік контролюючий орган самостійно збільшує загальний оподатковуваний дохід платника податків на 198192,04 грн., посилаючись на отримані дані з форми 1-ДФ, що подана до органів ДПС контрагентом-покупцем ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» про суми виплачених мені доходів по ознаці « 157» в сумі 267 680,19 грн., що взагалі не відповідає дійсності.

Відповідно по акту звіряння взаємних розрахунків між ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» та ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 17.07.2019 року із відповідними копіями первинних та інших документів, що підтверджують наступні реальні господарські операції у податковому періоді: постачальником ФОП ОСОБА_1 на адресу покупця ТОВ «Корпорація Гектар» була здійснена поставка органо-мінеральних та інших добрив 22 квітня 2019 року на загальну суму 267 679,80 грн. згідно видаткової накладної № 002 від 22.04.2019 р. Більша частина цієї партії добрив (на суму 198 192,04 грн.) була повернута постачальнику відповідно підписаному обома сторонами документу «Повернення постачальнику № 114 від 18.06.2019 року», залишок поставлених добрив покупець ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» оплатив 22.04.2019 р. в сумі 50 679,80 гривень, 03.07.2019 року в сумі 18 807,96 грн., загальна сума отриманої від ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТОР» оплати складає 69 487,76 гривень. Станом на 17 липня 2019 року сальдо взаємних розрахунків відсутнє.

Позивач вважає, що податковий орган безпідставно завищує загальний оподатковуваний дохід платника податків по операціям з покупцем ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» та донараховує податок з доходів фізичних осіб за 2019 рік, оскільки помилково включає в дохід всю суму, вказану контрагентом в звітності 1-ДФ, не враховуючи того, що частина проданого товару на суму 198 192,04 грн. була повернута платнику податків, до того ж ця частина проданого товару не була оплачена покупцем, що призвело до зменшення отриманого загального оподатковуваного доходу в 2019 році. Цей факт цілком підтверджується документами, які зазначені в попередньому абзаці та знаходяться в Додатках 12-14 та 65 до цієї скарги (акт звіряння взаємних розрахунків (додаток 14), видаткова накладна № 002 від 22.04.2019 р., повернення постачальнику № 114 від 18.06.2019 року, виписка банку за 2019 рік.

Окрім того, податковий орган не врахував документально підтверджені первинними документами витрати за 2019 рік, пов`язані з отриманням доходу, які згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України відносяться до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

А також Податковий орган не врахував документально підтверджені первинними документами реальні витрати позивача за 2020 рік, пов`язані з отриманням доходу, які згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України відносяться до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

Відповідно до статті 164 та п. 177.2. ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відтак, враховуючи наявність у позивача, як платника податків, всіх необхідних документів, які підтверджують понесені витрати, позивач вважає, що всі висновки податкового органу в Акті базуються на припущеннях щодо відсутності документально підтверджених витрат, а не на первинних документах, як це передбачено ПК України,а тому прийняті на підставі такого Акту податкові повідомлення-рішення є неправомірними, необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач зазначає, що Головне управління ДПС в Одеській області адміністративний позов не визнає та не погоджується з доводами позивача, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Головним управлінням ДПС в Одеській області було направлено засобами поштового зв`язку (поштове відправлення за №164) на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 з повідомленням про вручення (поштове відправлення 29.05.2023 року повернуто за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання): копію наказу від 20.04.2023 року №2776-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 », повідомлення від 25.04.2023 року №229/15-32-24-05 про дату початку і місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та запит від 19.04.2023 року №5063/КПР/15-32- 24- 05-06 ГУ ДПС в Одеській області щодо надання первинних документів для проведення перевірки у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності 28.04.2023 року.

На підставі висновків акту перевірки, ГУ ДПС в Одеській області сформовані ППР від 04.08.2023 року №19346/15-32-24-05 форма «ПС» про збільшення грошового зобов`язання за штрафною санкцією у розмірі 1020 грн., №19343/15-32-24-05 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням на суму 20 060,93 грн. та 5015,23 грн. застосованих штрафних санкцій, №19347/15-32- 24-05 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням на суму 240 731,07 грн. та 60 182,77 грн. застосованих штрафних санкцій.

Станом на 15.06.2023 року ФОП ОСОБА_1 не надав відповіді та первинні документи на запити від 05.09.2022 року №5275/КПР/15-32-24-06-06 (поштове відправлення 17.10.2022 повернуто за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання) та від 19.04.2023 року №5063/КПР/15-32-24-05-06 (поштове відправлення 29.05.2023 повернуто за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання) ГУ ДПС в Одеській області щодо проведення перевірки у зв`язку з надходженням від Єдиного Державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ліквідацію від 20.04.2021 року № 006151519.

Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, встановлено, що станом на останній день перевірки 15.06.2023 року ФОП ОСОБА_1 документи для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (в т.ч. книга обліку доходів і витрат) до податкових органів не надані, про що складено акт від 15.06.2023 року №2417/15-32-24-05-09.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2019 році відображеного в податковій декларації та додатку 2 до декларації, встановлено, що за період з 10.04.2019 року по 31.12.2019 року дохід відображено у графі 4 додатку Ф2 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайвятою особою» до податкової декларації про майновий стан і доходи (надалі - додаток Ф2), поданої до податкового органу, за даними підприємця складає - 163 624, 18 грн., за даними перевірки 348 066,61 гривень.

Сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2019 році за перевіркою збільшена на підставі отриманих даних за звітами №lДФ.

Згідно з отриманими відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від здійснення підприємницької діяльності по ознаці « 157» ФОП ОСОБА_1 за період з 10.04.2019 по 31.12.2019 встановлено виплата доходу у загальному розмірі 348 066,61 грн., у тому числі ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» у 2019 році на суму 267 680,19 грн.; ФОП ОСОБА_2 у 2019 році на суму 76 886,42 грн.; ТОВ «СІКЛУМ» у 2019 році на суму 3500 гривень.

Перевіркою правильності визначення доходу, відображеного в деклараціях про доходи ФОП ОСОБА_1 за період з 10.04.2019 по 20.04.2021 в порушення вимог п. 177.2 ст: 177 ПК України, встановлено заниження загального оподатковуваного доходу у 2019 році на суму 184 442,43 гривень.

За результатами перевірки визначення документально підтверджених витрат встановлено, що у періоді, що перевірявся до переліку витрат ФОП ОСОБА_1 включав витрати на придбання товарно - матеріальних цінностей, та інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг (у 2019р.-2021р.).

В ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях про майновий стан і доходи до складу витрат включено витрати по яким до перевірки не надано первинні документи, що підтверджують факт оплати ( фіскальні чеки, квитанції та/або платіжні доручення), що включені до графи 5 додатку Ф2 податкових декларацій про майновий стан і доходи. Перевіркою правильності визначення документально підтверджених витрат відображених в деклараціях про доходи, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки встановлено порушення п.177.4 ст.177 Податкового кодексу в частині завищення документально підтверджених витрат за перевіряємий період всього у сумі 1 162 887,45 грн., в тому числі за 2019 рік - 159 405,05 грн., за 2020 рік - 994 882,40 грн., за 2021 рік - 8 600,00 гривень.

Перевіркою встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу на 1 347 329,08 грн., у тому числі: за 2019 рік - на 343 847,48 грн., за 2020 рік - на 994 882,40 грн., за 2021 рік - на 8 600,00 гривень.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи платника податків ОСОБА_1 встановлені порушення: п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.10 р. №2756-VІ (зі змінами та доповненнями), занижено податок на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 240 731,07 грн., у тому числі за 2019 рік у сумі 61 652,24 грн., за 2020 рік у сумі 179 078,83грн; п.п. 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.п. 177.2 ст. 177, п.16-1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI (зі змінами та доповненнями), заниження військового збору, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 20 060,93 грн., у тому числі за 2019 рік у сумі 5 137,69 грн., за 2020 рік у сумі 14 923,24 грн.; п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-У1 із змінами та доповненнями в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

28 грудня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/2040/23).

Станом на 29 лютого 2024 року будь-яких інших заяв, клопотань з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Головним управлінням ДПС в Одеській області було направлено засобами поштового зв`язку (поштове відправлення за №164) на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 з повідомленням про вручення (поштове відправлення 29.05.2023 року повернуто за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання): копію наказу від 20.04.2023 року №2776-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 », повідомлення від 25.04.2023 року №229/15-32-24-05 про дату початку і місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та запит від 19.04.2023 року №5063/КПР/15-32- 24- 05-06 ГУ ДПС в Одеській області щодо надання первинних документів для проведення перевірки у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності 28.04.2023 року.

За результатами проведеної перевірки 22.06.2023 року складено акт № 16769/15-32-24-05-3 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 10.04.2019 року по 20.04.2021 року», відповідно до висновку якого встановлено наступні порушення:

- п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.10 р. №2756-VІ (зі змінами та доповненнями), занижено податок на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 240 731,07 грн., у тому числі за 2019 рік у сумі 61 652,24 грн., за 2020 рік у сумі 179 078,83 грн.;

- п.п.164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.п. 177.2 ст. 177, п.16-1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), занижено військового збору, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 20 060,93 грн., у тому числі за 2019 рік у сумі 5 137,69грн., за 2020 рік у сумі 14 923,24 грн.;

- п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-У1 із змінами та доповненнями в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів.

Вищезазначений Акт перевірки від 22.06.2023 року № 16769/15-32-24-05-3 та акт про ненадання документів до перевірки від 15.06.2023 року № 2417/15-32-24-05-09/ НОМЕР_1 отримано позивачем 18.07.2023 року, що підтверджується конвертом та трекінгом номеру відправлення УКРПОШТИ (№ 556), а також повідомленням про вручення.

Як вбачається з акту перевірки, при перевірці достовірності відображених у деклараціях про майновий стан і доходи за перевіряємий період сум загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності та витрат, використано наступні документи: відомості, відображені в податкових деклараціях про майновий стан та доходи; відомості, що містяться в інформаційних базах даних ІС «Податковий блок», «Архів електронної звітності», «Інформаційно-аналітичні системи обласного та центрального рівнів», АІС ЦБД ДРФО, тощо.

Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, встановлено, що станом на останній день перевірки 15.06.2023 року ФОП ОСОБА_1 документи для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (в т.ч. книга обліку доходів і витрат) до податкових органів не надані, про що складено акт від 15.06.2023 року №2417/15-32-24-05-09.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2019 році відображеного в податковій декларації та додатку 2 до декларації, встановлено, що за період з 10.04.2019 року по 31.12.2019 року доход відображено у графі 4 додатку Ф2 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайвятою особою» до податкової декларації про майновий стан і доходи (надалі - додаток Ф2), поданої до податкового органу, за даними підприємця складає - 163 624, 18 грн., за даними перевірки 348 066,61 гривень.

Сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2019 році за перевіркою збільшена на підставі отриманих даних за звітами № lДФ.

Згідно з отриманими відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від здійснення підприємницької діяльності по ознаці « 157» ФОП ОСОБА_1 за період з 10.04.2019 року по 31.12.2019 року встановлено виплата доходу у загальному розмірі 348 066,61 грн., у тому числі ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» у 2019 році на суму 267 680,19 грн.; ФОП ОСОБА_2 у 2019 році на суму 76 886,42 грн.; ТОВ «СІКЛУМ» у 2019 році на суму 3500 гривень.

Перевіркою правильності визначення доходу, відображеного в деклараціях про доходи ФОП ОСОБА_1 за період з 10.04.2019 року по 20.04.2021 року в порушення вимог п. 177.2 ст. 177 ПК України, встановлено заниження загального оподатковуваного доходу у 2019 році на суму 184 442,43 гривень.

За результатами перевірки визначення документально підтверджених витрат встановлено, що у періоді, що перевірявся до переліку витрат ФОП ОСОБА_1 включав витрати на придбання товарно - матеріальних цінностей, та інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг (у 2019р.-2021р.).

В ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях про майновий стан і доходи до складу витрат включено витрати по яким до перевірки не надано первинні документи, що підтверджують факт оплати ( фіскальні чеки, квитанції та/або платіжні доручення), що включені до графи 5 додатку Ф2 податкових декларацій про майновий стан і доходи. Перевіркою правильності визначення документально підтверджених витрат відображених в деклараціях про доходи, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки встановлено порушення п.177.4 ст.177 Податкового кодексу в частині завищення документально підтверджених витрат за перевіряємий період всього у сумі 1 162 887,45 грн., в тому числі за 2019 рік - 159 405,05 грн., за 2020 рік - 994 882,40 грн., за 2021 рік - 8 600,00 гривень.

Перевіркою встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу на 1 347 329,88 грн., у тому числі: за 2019 рік - на 343 847,48 грн., за 2020 рік - на 994 882,40 грн., за 2021 рік - на 8 600,00 гривень.

З огляду на встановлені порушення Головним управлінням ДПС в Одеській області були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 04.08.2023 року №19346/15-32-24-05 форма «ПС» про збільшення грошового зобов`язання за штрафною санкцією у розмірі 1020 грн.;

- від 04.08.2023 року №19343/15-32-24-05 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням на суму 20 060,93 грн. та 5015,23 грн. застосованих штрафних санкцій;

- від 04.08.2023 року №19347/15-32- 24-05 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням на суму 240 731,07 грн. та 60 182,77 грн. застосованих штрафних санкцій.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах передбачених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст.21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133,4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий доган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації

контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Як встановлено судом та вбачається з Акту перевірки відносно виявлених порушень позивачем податкового законодавства, висновки контролюючого органу ґрунтуються на

твердженні, що позивач не надав до початку проведення перевірки, при цьому судом встановлено, що запити про надання документів датовані раніше ніж дата видачі наказу про початок проведення перевірки, первинні бухгалтерські документи, які підтверджують понесені ним витрати, і тому такі документи взагалі відсутні.

При цьому, як встановлено судом, фактично позивач не отримував ані копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки, ані повідомлення ГУ ДПС. Про те що перевірка відбулася та про її результати, як зазначає позивач, він дізнався в день отримання засобами поштового зв`язку акту перевірки, у зв`язку із чим у нього не було можливості надати під час проведення перевірки первинні документи.

При цьому позивач, керуючись п. 86.7 ст. 86 ПК України, висловив свою незгоду з висновками перевірки і даними, викладеними в Акті та користуючись своїм правом подав до контролюючого органу свої заперечення та додаткові документи і пояснення, що підтверджують відсутність його вини та наявність обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПК України.

Такі заперечення з доданими до них документами були подані протягом передбаченого ПК України строку - 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Акту (тобто до 01 серпня 2023 року включно), а саме днем подачі заперечень з первинними бухгалтерськими документами є 31 липня 2023 року, що підтверджується накладною № 063 Укрпошти та описом вкладення до неї від 31.07.2023 р.

Відповідач отримав вищезазначені заперечення з доданими до них документами 07.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 063 та трекінгом УКРПОШТИ, тобто заперечення до Акту перевірки були отримані відповідачем вчасно - в межах передбаченого п. 86.8 ст. 86 ПК України строку на прийняття рішення 15 ти робочих днів з дня отримання позивачем акту перевірки.

Відповідно до ч. 2 п. 86.8 ПК України, за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 статті 86 ПК України, за яким заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки і податкові повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу лише на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

На сторінці 12 Акту контролюючий орган зазначає, що керуючись п. 85.4 ст. 85 ПК України позивачу були надіслані запити від 05.09.2022 року № 5275/КПР/15-32-24-06-06 та від 19.04.2023 року №5063/КПР/15-32-24-05-06, проте, як встановлено судом, сам наказ на проведення перевірки був виданий лише 20.04.2023 року, тобто запити про надання документів були надані не в межах перевірки, а безпідставно ще до прийняття рішення про її проведення та не під час проведення перевірки, яка проводилась у період з 09.06.2023 року по 15.06.2023 року.

При цьому, пунктом 85.4 ст. 85 ПК України встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування, (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Тобто перевірка може початися тільки після вручення платнику податків копії наказу й повідомлення.

Як встановлено судом, наказ датований 20.04.2023 року, повідомлення датоване 25.04. 2023 року, відправлені вони були 28.04.2023 року та через 30 календарних днів у контролюючого органу виникало право розпочати проведення перевірки згідно частини другої пункту 79.2. ст. 79 ПК України, що й було зроблено, оскільки перевірка проводилася у період з 09.06.2023 р. по 15.06.2023 р.

При цьому запити про надання документів від 19.04.2023 року та від 05.09.2022 року (№5275/КПР/15-32-06-06) протиправно направлені відповідачем задовго до початку проведення самої перевірки, а не при проведенні перевірки, як це встановлено п. 85.4 ст. 84 ПК України.

При цьому судом встановлено, що в період фактичного проведення перевірки жодного запиту про надання документів позивачу не надсилалося.

Окрім того, пункт 85.2 ст. 85 ПК України чітко регламентує, що обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним, виникає лише після початку перевірки - тобто вручення наказу й повідомлення (направлення) на перевірку, а всі запити про надання документів датовані навіть до дати видачі наказу на перевірку й не можуть свідчити про настання в платника податку обов`язку з їх надання.

Відтак, з огляду на вищезазначене, суд зазначає, що перевірка проведена з порушеннями вимог законодавства, а обов`язок надати документи для перевірки контролюючому органу у позивача був відсутній.

Згідно п.44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, зазначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 995 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно п.44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п.44.1. ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.3. ст. 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:

- 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу;

- 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;

- 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;

- 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.

Відповідно до п.85.2. ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п.85.6. ст. 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому зчиняється відповідний запис.

Відповідно до абз.2 п. 121.1. ст. 121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом встановлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Згідно п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру,

будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як встановлено судом, разом із запереченнями на акт перевірки, на підтвердження правомірності господарських операцій та сформованих на їх підставі витрат позивач надав в передбачений законодавством строк належним чином оформлені первинні документи (договори поставки, видаткові накладні, чеки тощо), а також довідку з банку про оплату товарів/послуг, разом з тим, як встановлено судом, зазначені документи не були прийняті відповідачем до уваги.

Так, як вбачається з акту перевірки, за 2019 рік контролюючий орган самостійно збільшує загальний оподатковуваний дохід позивача - платника податків на суму 198192,04 грн., посилаючись на отримані дані з форми 1-ДФ, що подана до органів ДПС контрагентом-покупцем ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» про суми виплачених мені доходів по ознаці « 157» в сумі 267 680,19 грн., що не відповідає дійсності.

Судом встановлено, що відповідно по акту звіряння взаємних розрахунків між ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» та ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 17.07.2019 року із відповідними копіями первинних та інших документів, що підтверджують наступні господарські операції у податковому періоді: постачальником ФОП ОСОБА_1 на адресу покупця ТОВ «Корпорація Гектар» була здійснена поставка органо-мінеральних та інших добрив 22 квітня 2019 року на загальну суму 267 679,80 грн. згідно видаткової накладної № 002 від 22.04.2019 р.

Більша частина цієї партії добрив (на суму 198 192,04 грн.) була повернута постачальнику відповідно підписаному обома сторонами документу «Повернення постачальнику № 114 від 18.06.2019 року», залишок поставлених добрив покупець ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» оплатив 22.04.2019 р. в сумі 50 679,80 гривень, 03.07.2019 року в сумі 18 807,96 грн., загальна сума отриманої від ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТОР» оплати складає 69 487,76 гривень.

Станом на 17 липня 2019 року сальдо взаємних розрахунків відсутнє.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що контролюючий орган безпідставно завищив загальний оподатковуваний дохід позивача по операціям з покупцем ТОВ «КОРПОРАЦІЯ ГЕКТАР» та донарахував податок з доходів фізичних осіб за 2019 рік, оскільки помилково включив в дохід всю суму, вказану контрагентом в звітності 1-ДФ, не враховуючи того, що частина проданого товару на суму 198 192,04 гривні була повернута платнику податків, до того ж ця частина проданого товару не була оплачена покупцем, що призвело до зменшення отриманого загального оподатковуваного доходу в 2019 році.

Зазначений факт підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків, видатковою накладною № 002 від 22.04.2019 року, документом «Повернення постачальнику» № 114 від 18.06.2019 року та випискою банку за 2019 рік.

Окрім того, контролюючий орган не врахував документально підтверджені первинними документами витрати за 2019 рік, пов`язані з отриманням доходу, які згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України відносяться до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

Копії відповідних документів, які підтверджують суми фактично понесених витрат за 2019 рік надані позивачем також до суду.

Також контролюючий орган не врахував документально підтверджені первинними документами реальні витрати за 2020 рік, пов`язані з отриманням доходу, які згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України відносяться до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

Копії відповідних документів, які підтверджують суми фактично понесених витрат за 2020 рік, надані позивачем до суду.

Відповідно до статті 164 та п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відтак, враховуючи наявність у позивача, як платника податків, всіх необхідних документів, які підтверджують понесені витрати, а також той факт, що позивачем у визначений законодавством строк подавалися заперечення до Акту перевірки із наданням усіх необхідних підтверджуючих документів, що спростовують висновки Акту перевірки, як підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на припущеннях щодо відсутності документально підтверджених витрат, а не на первинних документах, як це передбачено ПК України, а також висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України є передчасними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Також суд звертає увагу на те, що в акті відсутні відомості щодо зустрічних перевірок, а отже приходить до висновку, що запити на зустрічні перевірки з питань взаємовідносин з іншими суб`єктами контрагентами не надсилались, та висновки контролюючого органу, щодо виявлених порушень, були зроблені на підставі відомостей, що містяться в інформаційних базах даних «ІС Податковий блок» та лише в частині зазначених у звітності даних, які не можуть бути визнані достатніми в межах ст.76 КАС України та які у своїй сукупності не дають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що встановлені у Акті перевірки висновки про порушення позивачем п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179, п.п.164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.п. 177.2 ст. 177, п.16-1 підрозділу 10 розд. XX, п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України є передчасними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже не можуть бути підставою для донарахування податкових зобов`язань та штрафних санкцій.

При розгляді даної справи, суд враховує твердження позивача відносно того, що ще у квітні 2021 року, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 20.04.2021 року внесено запис № про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 . Проте зазначена перевірки з підстав припинення ФОП ОСОБА_1 була проведена лише у червні 2023 року, саме в той час коли позивач був відсутній за своєю податковою адресою, з підстав наявності в країні воєнного стану та відповідно не мав змоги отримати вчасно надіслану контролюючим органом кореспонденцію з підстав проведення відносно нього перевірки, а тим більше коли офіційно припинив підприємницьку діяльність і не отримував жодних претензій контролюючого органу на протязі багатьох років, з моменту припинення діяльності, у зв`язку із чим у нього було можливості надати під час проведення перевірки первинні документи, що потягнуло за собою невірні висновки перевіряючих, які знайшли відображення в акті перевірки.

Суд вважає, що застосування до позивача за таких обставин штрафних санкцій є порушенням принципу стабільності, що передбачений пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПК України та з огляду на викладене можна дійти до висновку, що в умовах дії карантинних обмежень та введення воєнного стану, позивач опинилася в ситуації правової необізнаності.

Відповідно п.109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Таким чином, в межах спірних правовідносин не надання позивачем необхідних до перевірки документів відбулася не з вини останньої, при цьому позивачем надано до суду на підтвердження правомірності господарських операцій та сформованих на їх підставі витрат позивач надав в передбачений законодавством строк належним чином оформлені первинні документи (договори поставки, видаткові накладні, чеки тощо), а також довідку з банку про оплату товарів/послуг, а також враховуючи можливість проведення додаткової перевірки позивача контролюючим органом в межах спірних правовідносин, виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність нарахування грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Су враховує принципи податкового законодавства, а саме презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп.4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК України).

Відповідно п.56.21 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд зазначає, що юридична конструкція норми п.56.21 ст. 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків, як з боку контролюючого органу, так і суду.

Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.

При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №380/671/20.

З огляду на вище викладені обставини та їх нормативне регулювання в сукупності, суд погоджується з доводами позивача, що визначення позивачу грошових зобов`язань та застосування штрафних санкцій в умовах її необізнаності щодо проведення відносно неї перевірки та відповідно неможливості надання необхідних до перевірки документів покладає на позивача додатковий надмірний тягар, який, в умовах діючого на території України воєнного стану є недопустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в сумі 3 280,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.08.2023 року за № 19346/15-32-24-05.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.08.2023 року за № 19343/15-32-24-05.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.08.2023 року за № 19347/15-32-24-05.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь фізичної особи платника податків ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 3 280 грн. 00 коп. (три тисячі двісті вісімдесят гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ).

Суддя С.О. Cтефанов