Справа № 620/13890/23
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Чернігів Справа № 620/13890/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач) з позовом в якому просив: визнати протиправними та скасувати пункти 1 та підпункт 2 пункту 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №232 від 17 серпня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуваними пунктами наказу №232 від 17 серпня 2023 року, якими на позивача накладено дисциплінарне стягнення пониження у військовому званні та притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності за вчинення протиправних дій, а саме втрату зброї АКС-74 № НОМЕР_2 та 7,62 мм гвинтівки СВД №Е214. Проте, гвинтівка СВД №Е214 ніколи, йому, позивачу, не видавалась та не була на позивачем закріплена. Натомість вказана гвинтівка закріплена за старшим лейтенантом ОСОБА_2 . Крім того, позивач вказує, що АКС-74 був викрадений разом з його, позивача, автомобілем, невідомими особами, у зв`язку з чим позивачем було подано заяву про вчинення злочину. Вказане на думку позивача свідчить про відсутність його позивача протиправної поведінки та вини у втраті зброї АКС-74.

Ухвалою суду 19 вересня 2023 року прийнято позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов представник відповідача вказує, що факт наявності у позивача гвинтівки СВД №Е214 підтверджено поясненнями свідків.

У відповіді на відзив позивач наголошує, що жодного документу, який би підтверджував факт видачі йому, позивачу, гвинтівки не має.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2023 року на підставі рапорту майора військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_3 начальника штабу командира 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2023 року №215, у якому він клопоче про проведення службового розслідування за фактом втрати особистої зброї старшим сержантом військової служби за контрактом ОСОБА_1 інструктором 3 навчального взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки призначено проведення службового розслідування за вищезазначеним фактом /а. с. 48/.

За результатом службового розслідування складено акт №1761 службового розслідування затверджений в.о. командира військової частини НОМЕР_1 17 серпня 2023 року, у якому зазначено, що втрата стрілецької зброї АКС-74 № НОМЕР_2 та 7,62 мм гвинтівки СВД №Е214 та боєприпасів до АК в кількості 300 штук, 7,62 мм патрони до СГД в кількості 50 штук сталося внаслідок особистої недисциплінованості інструктора 3 навчального взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_1 . Зберігання стрілецької зброї: 5,45 мм автомат АКС-74№ НОМЕР_2 , 7,62 мм гвинтівка НОМЕР_3 та боєприпасів: до АК в кількості 300 штук, 7,62 мм патрони до СВД в кількості 50 штук у цивільному автомобілі (порушення правил зберігання ввіреного йому для службового користування зброї та боєприпасів), незаконне зберігання зброї 5,45 мм автомат АКС-74№ НОМЕР_2 , 7,62 мм гвинтівка НОМЕР_3 та боєприпасів: до АК в кількості 300 штук, 7,62 мм патрони до СВД в кількості 50 штук без передбаченого законом дозволу, порушення ним вимог статей 11, 12, 124 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України /а. с. 31-47/.

За матеріалами, що були досліджені службовим розслідуванням зроблено висновок, що боєприпаси до АК в кількості 300 штук, 7,62 мм патрони до СВД в кількості 50 штук з складу РАО військової частини НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_1 не отримувались, відповідно їх наявність та кількість, крім зазначеного зі слів головного сержанта ОСОБА_1 розслідуванням встановити не вдалось.

На підставі акту службового розслідування №1761 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 видано наказ №232 від 17 серпня 2023 року (далі оскаржуваний наказ), яким позивача: притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму 28854,00 грн відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень відповідно до частини 3 статті 413 та частини 1 статті 263 Кримінального кодексу України, що призвело до втрати зброї 5,45 мм автомат АКС-74№ НОМЕР_2 вартістю 2885,40 грн (з урахуванням кратності 28854,0 грн) та 7,62 мм гвинтівка СВД №Е214 вартістю 27582,76 грн (з урахуванням кратності 275827,60 грн) на загальну суму 304681,60 грн. (пункт 1 згадуваного наказу); начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 наказано стягнути з інструктора 3 навчального взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_4 головного сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 нестачу в сумі 304681,60 грн у відповідності до вимог чинного законодавства (підпункт 2 пункту 9 зазначеного наказу) /а. с. 18-22/.

Незгода позивача із пунктом 1 та підпунктом 2 пункту 9 оскаржуваного наказу зумовила звернення до суду з даним позовом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Так, пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

В свою чергу, пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до статті 1 Закону України від 21 вересня 1999 року №1075-XIV "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закон №160-ІХ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Частиною 1 статті 1 Закону №160-ІХ визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону №160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності є шкода, завдана розкраданням або втратою, зокрема, зброї та боєприпасів.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

При цьому, приписами Закону №160-IX визначено, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність від наявності у винної особи умислу на завдання такої шкоди.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Відповідно до акту перевірки вбачається, що 28 липня 2023 року під час переміщення позивача разом із трьома курсантами на власному автомобілі позивача в автомобіля пошкодилось та спустилось ліве заднє колесо. У зв`язку з викладеним позивач пішов шукати колесо для заміни пошкодженого, а курсанти залишились в автомобілі. В подальшому, коли позивач повернувся до місця, де залишив автомобіль, він виявив, що автомобіль відсутній. Про зникнення автомобіля позивач доповів т.в.о. командира 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_4 наступного дня. В подальшому, 30 липня 2023 року позивач доповів, що у викраденому автомобілі знаходилась зброя, яка також зникла.

Суд наголошує, що зі змісту Закону № 160-IX, яким регулюються спірні правовідносини, слідує, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди.

При цьому, Закон № 160-IX також містить поняття «пряма дійсна шкода», за визначенням якого, це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Водночас, відповідачем у спірних правовідносинах не встановлено обставин щодо розкрадання або умисної втрати позивачем зброї та боєприпасів до неї.

Так, порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - структурні підрозділи), командуваннях видів Збройних Сил України, інших органах військового управління (далі - органи військового управління), військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військові частини), а також національному персоналу з числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, який бере участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - національний персонал) визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 серпня 2005 року за № 933/11213 (далі Порядок обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів)

Відповідно до пункту 23 частини ІІ Порядку обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів у підрозділах військової частини облік стрілецької зброї та боєприпасів ведеться за книгою видачі зброї та боєприпасів (додаток 5), книгою обліку за номерами і закріплення озброєння та техніки (додаток 12), книгою обліку озброєння та техніки за номерами і технічним станом, відомістю закріплення зброї за особовим складом (додаток 14), книгою прийняття та здавання чергування, форма якої наведена в додатку 9 до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, книгою обліку наявності та руху військового майна в підрозділі (додаток 15), книгою обліку військового майна, виданого в тимчасове користування (додаток 16), книгою огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів роти, форма якої наведена в додатку 11 до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, роздавально-здавальною відомістю боєприпасів на пункті бойового постачання військової частини (додаток 17).

У книзі обліку наявності та руху військового майна в підрозділі стрілецька зброя обліковується комплектно згідно з номенклатурою та за зразками (видами) разом із належним до неї запасним індивідуальним комплектом запасного інструменту і приладдя. На кожний зразок (вид) стрілецької зброї у книзі виділяється необхідна кількість сторінок (залежно від обсягу руху цієї зброї). Звірки обліку підрозділу з обліковими даними служби РАО військової частини записуються наступним рядком на кожній сторінці номенклатури стрілецької зброї.

Боєприпаси до стрілецької зброї обліковуються за номенклатурою із зазначенням найменування, виробничих даних на боєприпасах та кількості відповідно до маркування ящиків з боєприпасами (додаток 18).

Книга видачі зброї та боєприпасів (додаток 5) зберігається: у чергового військової частини - у сейфі (металевій шафі) для зберігання документів; у підрозділах - на місцях несення служби добовим нарядом.

Згідно пункту 10 частини ІІ Порядку обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів пістолети солдатів і сержантів підрозділів та боєприпаси до них зберігаються на складі РАО військової частини в металевих ящиках, які повинні бути замкнені ключами командирів підрозділів та запечатані (опломбовані) одночасно печатками (пломбірами) командирів підрозділів і начальника складу РАО. Ця зброя видається в підрозділи в порядку, установленому наказом командира військової частини. Дозволяється за рішенням командира військової частини так само зберігати особисту зброю офіцерів і прапорщиків. Як виняток, у військових частинах (підрозділах) спеціального призначення (спеціальних операцій) дозволяється зберігання пістолетів солдатів і сержантів спільно з автоматами (гвинтівками) у спеціально обладнаних для цього ставницях (металевих ящиках, сейфах), які забезпечують їх надійне зберігання.

Пунктом 12 частини ІІ Порядку обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів навчальна зброя і навчальні боєприпаси зберігаються окремо від бойових.

Видача навчальної та спортивної зброї, навчальних і спортивних боєприпасів проводиться так само, як і бойових.

Навчальні боєприпаси на заняття видаються старшиною підрозділу керівнику заняття під особистий підпис у книзі видачі зброї та боєприпасів (додаток 5).

Згідно пунктів 15-16 частини ІІ Порядку обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів стрілецька зброя (у тому числі спортивна і навчальна) закріплюється за військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців, у яких штатна зброя - пістолет) під особистий підпис у відомості закріплення зброї за особовим складом (додаток 14), яка реєструється у службі діловодства військової частини.

Відомість складається за підрозділ і зберігається в командира підрозділу.

Назва, серія, номер і дата видачі стрілецької зброї, закріпленої за військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу та виданої зі складу офіцерам і прапорщикам (мічманам), крім спортивної і навчальної стрілецької зброї, записуються у військовий квиток військовослужбовця (посвідчення офіцера або прапорщика (мічмана)).

Кожний запис про отриману (здану) стрілецьку зброю у військових квитках завіряється підписом командира підрозділу, а в посвідченнях офіцера або прапорщика (мічмана) - начальника служби РАО (посадової особи, яка відповідає за облік, зберігання та видачу стрілецької зброї та боєприпасів), і скріплюється гербовою печаткою військової частини.

Приймання стрілецької зброї від особового складу підрозділу (крім військовослужбовців, у яких штатна зброя - пістолет) проводиться шляхом списання її у відомості закріплення зброї за особовим складом.

На період відсутності військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) у військовій частині не більше 60 діб їх особиста стрілецька зброя та боєприпаси до неї на склад РАО військової частини не здаються.

Стрілецька зброя та боєприпаси особовому складу для навчання, занять, під час заступання у варту, а також для чищення видаються під особистий підпис, а боєприпаси для несення вартової служби - під підпис начальника варти у книзі видачі зброї та боєприпасів (додаток 5).

З системного аналізу викладеного вбачається, що стрілецька зброя та боєприпаси для неї в тому числі навчальна, видається виключно під особистий підпис військовослужбовця, який її отримує.

З огляду на викладене, оскільки факт отримання позивачем 7,62 мм гвинтівки СВД №Е214 у порядку встановленому Порядком обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів не підтверджено ні під час проведення службового розслідування, ні під час розгляду справи у суді, отже висновок відповідача про втрату позивачем зазначеної гвинтівки на думку суду є безпідставним.

Щодо пояснень свідків, які отримані відповідачем під час проведення службового розслідування, які бачили вказану вище гвинтівку у позивача, суд зауважує, що в даному випадку відповідальність за неналежне зберігання та втрату такої гвинтівки має нести особа, яка отримала таку гвинтівку відповідно до Порядку обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів.

Щодо доводів відповідача про втрату позивачем автомату АКС-74№ НОМЕР_2 , суд зазначає, що факт отримання зазначеного автомату відповідно до Порядку обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів знайшов підтвердження під час проведення службового розслідування та не заперечується позивачем.

В свою чергу, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача про порушення установленого порядку зберігання отриманої позивачем зброї.

Так, службовим розслідуванням на думку суду встановлено прямий причинний зв`язок між залишенням позивачем вказаного вище автомату в автомобілі без особистого (позивача) нагляду та подальшою втратою такої зброї (ймовірне викрадення сторонніми особами разом з автомобілем).

Отже, наявна шкода викрадена зброя, наявна протиправна поведінка позивача, яка полягає у неналежному поводженні зі зброєю, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою внаслідок залишення позивачем автомату без нагляду у машині такий автомат було викрадено.

З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування оскаржуваного наказу в частині притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності з урахуванням кратності 28854,0 грн та стягнення зазначеної суми.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, отже відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу в частині задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №232 від 17 серпня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності з урахуванням кратності на суму 275827,60 грн.

Визнати протиправним та скасувати підпункт 2 пункту 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №232 від 17 серпня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 нестачі в сумі 275827,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 .

Повний текст рішення суду виготовлений 28 лютого 2024 року.

Суддя Л.О. Поліщук