Справа № 183/7910/23
Суддя: Майна Г. Є.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 183/7910/23
Провадження № 2-а/183/12/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю:

секретаря судового засідання Петрієнко В. О.,

представника позивача адвоката Хомяка О. П.,

представника відповідача Бугаєнко С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2023 року (згідно з штампом на описі вкладення до листа) ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Хомяк О. П., звернулася до суду з адміністративним позовом, змінивши у подальшому підстави адміністративного позову, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності серія АА № 00008785 від 23 травня 2023 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за ч. 2 ст. 1321 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 141, 143 КУпАП не є особою, винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУПАП, зафіксованого 20 липня 2023 року о 17 год. 03 хв., за адресою М-03, км 348+870, Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті та не підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП, та не має бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки автомобіль MAN TGX 18.440, днз НОМЕР_2 , був переданий нею в користування ТОВ «Алекспром». Крім того, відсутнє перевищення допустимих вагових норм під час здійснення вантажних перевезень автопоїздом в складі MAN TGX 18.440, днз НОМЕР_2 , та автоцистерна ОКТ TRAILER, НОМЕР_3 , з вантажем 20 квітня 2023 року, яке відображено в Постанові серії АА № 00008785, складеній Державною службою України з безпеки на транспорті від 23 травня 2023 року. Більше того, допущення такого роду правопорушення неможливе з огляду на фізичні характеристики зазначених вище автотранспортних засобів та вантажу.

30 серпня 2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача Бугаєнко С. С. на вказаний позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що оскаржувана постанова за своїм змістом повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженою посадовою особою було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Оскаржуваною постановою встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,545 % (5,018 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Також в ній зазначені фактично зафіксовані автоматичним пунктом фіксації параметри транспортного засобу, зокрема, загальна маса транспортного засобу 50 020 кг. Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: ((50 020 кг 40 000 - 10% * 50 020 кг) / 40 000) * 100 = 12,545 % (5,018 тон). Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001, справність якого підтверджена сертифікатом відповідності UA.TR.001 35 491-21, 490-21, 489-21, 492-21. Автоматична фіксація не передбачає здійснення розрахунків, складання інших документів, які, будуть доказами скоєння адміністративного правопорушення. Усі вимірювання здійснює технічний пристрій, інформація про який наявна у постанові. До постанови долучена картка габаритно-вагового контролю, яка містить вичерпний перелік відомостей про зафіксовані параметри, що є необхідними для встановлення складу та події адміністративного правопорушення та фотографії транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення. Також в оскаржуваній постанові міститься посилання на вебсайт в мережі Інтернеті з ідентифікатором доступу, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення. Згідно з інформаційними даними з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС, вказаний транспортний засіб на момент скоєння правопорушень був зареєстрований за позивачем, тому в розумінні ст. 143 КУпАП він є суб`єктом цього адміністративного правопорушення. Таким чином постанова є законною та обґрунтованою. Просить в позові відмовити.

Ухвалою суду від 07 липня 2023 року адміністративний позов було залишено без руху.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові та заяві про зміну підстав позову. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, згідно зі ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Судом установлено, що 23 травня 2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко І. В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00008785, згідно з якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.1321 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

За змістом постанови 20 квітня 2023 року о 17 год. 03 хв. за адресою М-03, км 348+870, Полтавська область, було зафіксовано транспортний засіб MAN TGХ 18.440, днз НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Боженка, 1, який рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, - перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,545 % (5,018 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Як убачається з оскаржуваної постанови, правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, при проведенні вагового контролю використовувався технічний засіб WIM 53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії - № UA.TR.001 35 491-21, 490-21, 489-21, 492-21 до 21.11.2022.

При фіксації факту правопорушення установлено, що габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі М-03, км 348+870, Полтавська область. Водночас посадовими особами Укртрансбезпеки використовувалось вимірювальне обладнання автоматичного пункту - прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі WIM 53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001.

У матеріалах справи наявний сертифікат перевірки типу від 17 червня 2021 року № UA.TR/001 62-21 Rev.0 приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, позначення типу Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WІМ)», чинний до 16.06.2031 (а.с. 121).

З наведеного вбачається, що вказаний зважувальний прилад зданий в експлуатацію, відповідає законодавчим вимогам та вимогам ДСТУ та станом на 20 квітня 2023 року пройшов повірку.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2022 року № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Таким чином, автоматичний пункт габаритно-вагового контролю у русі станом на час фіксації адміністративних правопорушень, вчинених позивачем, був обладнаний приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, який станом на момент фіксації вчинення позивачем адміністративних правопорушень був справним та готовим до експлуатації, а отже, показники вимірювань навантажень на осі та загальної маси транспортного засобу, визначені ним, є об`єктивними та достовірними відомостями, згідно з Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: кількість вісей - 5 шт.; відстань між вісями 1-2: 3620 мм, 2-3: 5350 мм, 3-4: 1300 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 9993 кг, 2 13329 кг, 3 - 8963 кг, 4 - 9140 кг; 5 - 8595 кг; загальна маса 50 020 кг; виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 45018 кг.

Також в постанові наведена формула розрахунку перевищення габаритно-вагових норм: % перевищення=((Хфакт.-Хнорм.-похибка пристрою)/Хнорм.)х100%, де Хфакт. фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР; похибка пристрою регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

В оскаржуваній постанові міститься посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу MAN TGХ 18.440, днз НОМЕР_2 .

13 грудня 2022 року ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «АЛЕКСПРОМ» укладений договір оренди транспортних засобів, зокрема транспортного засобу MAN TGХ 18.440, днз НОМЕР_2 , посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Бакою О. В. Строк оренди транспортних засобів складає три роки з 13 грудня 2022 року по 13 грудня 2025 року. Цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення (а.с. 19-22).

Відповідно до п. 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: …б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тон; трьохвісний автомобіль - 25 тон (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль - 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тон. Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони. Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тон.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Правил допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Частина 2 ст. 1321 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

При цьому, згідно з приміткою до цієї статті підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ст. 229 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1321 КУпАП, віднесено до компетенції органів автомобільного транспорту, в ід імені яких діють посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 143 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 2797 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 2797 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: - така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; - особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі Порядок № 1174).

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером; метадані - структуровані дані, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями; інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 143 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п. 7, 12 Порядку № 1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

За приписами п. 13 Порядку № 1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 15 Порядку № 1174 метадані повинні містити дані, в тому числі, про дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання (п. 16 Порядку № 1174).

Процедура оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27 вересня 2021 року (далі Інструкція № 512).

Згідно з цією Інструкцією уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова) (п. 2).

Згідно з п. 3 Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Згідно з п. 4 Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках, відеозаписі (за наявності) символам, розпізнаним системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи; 5) наявність у системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув із володіння особи, зазначеної у статті 143 КУпАП, внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про особу, зазначену у статті 143 КУпАП, зафіксованого транспортного засобу; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; 8) наявність і відповідність дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

На підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР відповідачем надано фотографії транспортного засобу та інформаційну карту габаритно-вагового контролю, яка містить перелік відомостей про зафіксовані параметри в момент вчинення правопорушення: кількість вісей - 5 шт.; відстань між вісями 1-2: 3620 мм, 2-3: 5350 мм, 3-4: 1300 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 9993 кг, 2 13329 кг, 3 - 8963 кг, 4 - 9140 кг; 5 - 8595 кг; температура повітря 10, повна маса 50 020 кг.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши безпосередньо досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У цьому випадку суд виходить з того, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, а й відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому опрацьовуються відповідною уповноваженою посадовою особою при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, проєкт якої також формується автоматизованою системою.

Як установлено судом, оскаржувана постанова містить відомості про уповноважену посадову особу Укртрансбезпеки, яка розглянула справу, транспортний засіб, його власника, опис встановлених обставин, нормативний акт, що передбачає адміністративну відповідальність та прийняте у справі рішення.

Крім того, постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, відомості про його повірку, посилання на вебсайт в мережі Інтернет, де особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

Також в постанові містяться автоматично зафіксовані технічним засобом фіксації фактичні параметри транспортного засобу позивача під час руху через автоматичний пункт, в тому числі, кількість вісей, навантаження на кожну вісь, загальна маса транспортного засобу (50 020 кг), виміряні з урахуванням похибки (10 %) вагові параметри транспортного засобу загальна маса (45 018 кг) і відповідний висновок перевищення вагових параметрів.

Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси ТЗ здійснено за наведеною в постанові формулою: ((50 020 40 000 10 % * 50 020) / 40 000) * 100 = 12,545 % (5,018 тони).

Отже, за своїм змістом оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і їх порушень в цій справі судом не установлено.

Відповідачем також надані суду картка габаритно-вагового контролю, яка формується автоматизованим пристроєм вимірювання в момент вчинення адміністративного правопорушення у вигляді інформаційного файлу і містить вичерпний перелік відомостей про зафіксовані параметри, на підставі яких уповноважена посадова особа Укртрансбезпеки встановила склад та подію адміністративного правопорушення, та фотографії транспортного засобу позивача в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Автоматична фіксація не передбачає здійснення розрахунків, складання інших документів, які будуть доказами скоєння адміністративного правопорушення. Усі вимірювання здійснює технічний пристрій, інформація про який наявна у постанові. Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу, справність якого підтверджена сертифікатом відповідності, що також наданий суду.

Отже, сукупність автоматично зафіксованих відомостей дає підстави стверджувати, що правопорушення мало місце.

У силу положень ст. 251 КУпАП, ст. 72 КАСУ показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі працюючими в автоматичному режимі, є належними та допустимими доказами у цій справі.

Також суд не бере до уваги посилання позивача щодо невідповідності зафіксованих результатів зваження транспортного засобу при фіксації адміністративного правопорушення та даних у товаро-транспортній накладній, а також виду вантажу (рідких нафтопродуктів), оскільки жодним нормативним актом не визначено різницю між зважуванням транспортних засобів у разі перевезення подільних, неподільних або наливних вантажів. Тому, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметру, який перевищує нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху більше як на 2 відсотки.

Відповідно до абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту і сам факт наявності товарно-транспортної накладної та/або звітами про зважування згідно з якими вантажним спеціалізованим транспортним засобом не спростовує перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає як на навантаження по осях, так і на загальну вагу транспортного засобу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 802/518/17-а, який дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 у справі № 805/3598/16-а. Тобто, товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача, тому посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до товарно-транспортних накладних, з урахуванням ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 8.14 - 8.15 Глави 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила № 363) завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 Глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 12.5 Глави 12 Правил № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 8.20 Глави 8 Правил № 363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема подільного вантажу автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу.

Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 803/1540/16 від 24.07.2019. Завантажуючи вантажний автомобіль у межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Відтак, твердження позивача щодо недостовірності показів вимірювальної техніки з урахуванням виду перевезеного вантажу та товарно-транспортної накладної, є лише її припущеннями, намаганням уникнути відповідальності та не можуть слугувати доказом у справі.

Суд звертає увагу, що законодавчо визначений механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі передбачає вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу, вимірювання загальної маси транспортного засобу з відображенням відомостей, в т.ч про повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями (фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі). Будь-яких особливостей вимірювання в залежності від типу вантажу та його властивостей законодавцем не встановлено.

Перевізник зобов`язаний ураховувати технічні характеристики транспортного засобу, не навантажувати автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на осі транспортного засобу, оскільки це несе загрозу для безпеки дорожнього руху.

При цьому, суд зазначає, що в силу приписів статті 143 КУпАП саме позивач, як власник транспортного засобу, є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Дані про позивача як власника транспортного засобу на момент вчинення адміністративного правопорушення, а й відтак особу, відповідальну за його вчинення встановлені уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі інформації Головного сервісного центру МВС з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Суд звертає увагу, що відомості про належного користувача транспортних засобів не внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів затверджений наказом МВС України від 06 листопада 2020 року № 779, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2020 року за № 1337/35620 (далі Порядок ведення ЄДРТЗ).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, чинного на момент укладання договору оренди транспортних засобів, до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку).

За положеннями пункту 8 Порядку ведення ЄДРТЗ унесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до ЄДРТЗ здійснюється відповідно до Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 1197.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1197 від 14 листопада 2018 року (був чинним до 13 січня 2023 року тобто на момент укладання договору оренди транспортних засобів, далі Порядок № 1197).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1197 відомості про належного користувача до Реєстру вносяться через: 1) територіальні органи з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС); 2) вебдодаток, розміщений на офіційному вебсайті Головного сервісного центру МВС; 3) Єдиний державний вебпортал електронних послуг.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1197 сервісними центрами МВС відомості про належного користувача вносяться до Реєстру за принципом екстериторіальності (незалежно від місцезнаходження або реєстрації місця проживання/перебування особи, реєстрації транспортного засобу).

Пунктом 30 Порядку № 1197 передбачено, що внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички), здійснюється в сервісному центрі МВС за заявою належного користувача.

За положеннями пункту 39 Порядку № 1197 на підставі інформації, що міститься в заяві та документах, що додаються до неї, до Реєстру вносяться такі відомості: 1) дата і час внесення відомостей; 2) спосіб внесення відомостей (через веб-сайт Головного сервісного центру МВС, Єдиний державний вебпортал електронних послуг або шляхом звернення до сервісних центрів МВС із зазначенням номера сервісного центру МВС); 3) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) належного користувача, його дата народження; 4) повне найменування та код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб); 5) адреса місця проживання (перебування) фізичної особи або адреса місцезнаходження юридичної особи; 6) назва, серія (за наявності), номер, дата видачі документа, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи, та найменування органу, який його видав; 7) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 8) марка, модель, номерний знак, свідоцтво про реєстрацію та ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN). У разі відсутності такого номера вноситься номер однієї із складових частин транспортного засобу (кузова, шасі, рами); 9) відомості про абонентський номер засобу рухомого (мобільного) зв`язку власника транспортного засобу та належного користувача; 10) адреси електронної пошти власника транспортного засобу та належного користувача; 11) строк, на який вносяться відомості про належного користувача до Реєстру; 12) посада працівника - у разі коли до Реєстру вносяться відомості про працівників юридичної особи.

Пунктом 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції постанови від 23 грудня 2009 року № 1371), за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Відтак, оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не внесено відомостей щодо належного користувача, позивачем не зазначено і не надано доказів про конкретну особу, яка має нести відповідальність за указане адміністративне правопорушення, то саме позивач як власник транспортного засобу має нести адміністративну відповідальність за порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Суд також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, суд враховує, що позивач, посилаючись на відсутність в його діях складу зазначеного правопорушення, незважаючи на обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність прийняття оскаржуваного рішення, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25 червня 2020 року у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, встановлені у справі фактичні обставини свідчать про те, що відповідачем в установленому законом порядку «поза розумним сумнівом» доведена правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП за перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм під час руху транспортних засобів з огляду на технічні характеристики транспортного засобу, зафіксовані в автоматичному режимі, що містяться в інформаційних файлах.

Суд вважає, що уповноважена посадова особа відповідача, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП, діяв відповідно до вимог ст. 19 Конституції України та положень КУпАП, прийнята ним постанова про накладання адміністративного стягнення АА № 00008785 від 23 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування немає.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 121, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

- Державна служба України з безпеки на транспорті, , 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51.

Суддя Г.Є. Майна