Справа № 140/17888/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 140/17888/23 пров. № А/857/22167/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднання штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Каленюк Ж.В.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м.Луцьк 10 жовтня 2023 року у справі №140/17888/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднання штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

29.06.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднання штурмова бригада Національної поліції України «Лють», просив: визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», яка полягає у безпідставній відмові у зарахуванні до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України ОСОБА_1 з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року, що становить в календарному обчисленні 15 років 1 місяць і 29 днів та 20 років 02 місяці 19 днів в пільговому обчисленні; зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України ОСОБА_1 з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року, що становить в календарному обчисленні 15 років 1 місяць і 29 днів та 20 років 02 місяці 19 днів в пільговому обчисленні.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу служби в поліції зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Суд першої інстанції вказав, що спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки. Суд першої інстанції зазначив, що на позивача під час проходження служби в період з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України (пізніше - поліції) та він мав такий же правовий статус, як особи начальницького і рядового складу в органах внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позову слід задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції календарного строку служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року та зобов`язання Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють» зарахувати позивачу до стажу служби в поліції службу у Державній кримінально-виконавчій службі України з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент поліції особливого призначення «Об`єднання штурмова бригада Національної поліції України «Лють» подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що нормами статті Закону №2713-IV не передбачено зарахування часу проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції або до стажу служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Скаржник вказує, що ні Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ні у спеціальному законі, що регулює спірні правовідносини, не міститься посилань на службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, як на таку, що може зараховуватись до стажу служби в поліції. Скаржник зазначає, що з моменту врегулювання законодавцем питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та соціального захисту на працівників ДКВС не поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, що підтверджується довідкою Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» від 28 червня 2023 року №42/3035/5 (а.с.17).

Відповідно до витягу із наказу Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» від 27 лютого 2023 року №29/ОС-23 майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальника відділення соціальної-психологічної роботи, звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII з 28 лютого 2023 року. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 01 місяць 21 день, у тому числі служба в Державній кримінально-виконавчій службі України - 15 років 01 місяць 29 днів (а.с.16).

З 15 березня 2023 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в Національну поліцію України на посаду інспектора взводу №3 роти №4 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють» з присвоєнням спеціального звання «сержант поліції».

На звернення ОСОБА_1 із рапортом про зарахування до вислуги років періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України в період з 29.12.2007 по 28.02.2023, з метою нарахування та виплати всіх надбавок, передбачених чинним законодавством України, Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють» листом від 08 червня 2023 року №3468/04/59/02-2023 повідомив, що відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції не зараховується період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (а.с.19).

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють» в частині незарахування до стажу служби в поліції періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) згідно з статтею 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Частиною 3 статті 11 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 14 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі Закон № 2713-IV) до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Згідно з частиною 5 статті 23 Закону № 2713-IV, в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях вказана частина передбачала, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Таким чином, фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому працівниками органів поліції, на працівників кримінально-виконавчої служби. Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

До того ж, аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20 дійшов висновку, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. У підсумку Верховний Суд констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 01 серпня 2023 року у справі № 240/30024/21, від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України; зі служби звільнений на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (за власним бажанням) у званні «майора внутрішньої служби».

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що на позивача під час проходження служби в період з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції, та він мав такий же правовий статус, як особи начальницького і рядового складу в органах внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Отже, слід зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють» зарахувати позивачу до стажу служби в поліції службу у Державній кримінально-виконавчій службі України з 29 грудня 2007 року по 28 лютого 2023 року.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності відмови відповідача, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднання штурмова бригада Національної поліції України «Лють» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі №140/17888/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко