Справа № 420/264/24
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/264/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі №420/5657/22: в частині негайного виконання про обов`язок відповідача негайно поновити Позивача на роботі - в розмірі 7396,25 грн (за час затримки виконання рішення суду з 01.12.2023 по 26.12.2023); в частині негайного виконання про обов`язок відповідача негайно виплатити Позивачу суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 2662,40 грн - у розмірі, визначеному судом (за час затримки виконання рішення суду з 01.12.2023 по день винесення рішення судом або по день фактичної виплати позивачу відповідачем 2662,40 грн якщо відповідач здійснить таку виплату до винесення судом рішення).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22 позивач поновлена на займаній посаді. Рішення суду в частині поновлення позивача на займаній посаді допущено до негайного виконання.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Отже, існує обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Позивач вважає, що у нього виникло право на отримання середнього заробітку за несвоєчасне виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22.

Позивач з посиланням на ст.236 КЗпПУ, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100) просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04.01.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 15.02.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.02.2024 витребувано у позивача докази.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що причиною затримки виконання рішення суду стало нерозуміння відповідачем механізму його виконання, у зв`язку з чим, відповідачем подано заяву про роз`яснення рішення суду.

22.01.2024 позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

05.02.2024 позивач подав додаткові пояснення, в яких висловив власну думку щодо правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що позивач проходив службу у ГУ НП в Одеській області. Відповідно до наказу від 25.03.2022 року №600 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22 позивач поновлена на займаній посаді; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 26.03.2022 по 01.12.2023 у розмірі 181 929,30 грн.; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, у розмірі 2662,40 грн.

Враховуючи, що після ухвалення рішення суду, відповідач виконав його лише 26.12.2023, позивач вважаючи порушеними його права звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з статтею 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною сьомою статті 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 N 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з приписами частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Пункт 3 частини першої статті 371 КАС України визначає, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (пункт 34).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22 допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, у розмірі 2662,40 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Згідно даних КП ДСС, Одеський окружний адміністративний суд 01.12.2023 ухвалив рішення по справі № 420/5657/22 та проголосив його вступну і резолютивну частину у судовому засіданні.

Таким чином, датою ухвалення рішення суду по справі № 420/5657/22 вважається 01.12.2023.

Суд наголошує, що існування зазначеного судового рішення породжувало у відповідача обов`язок щодо поновлення позивача на вказаній посаді, який мав бути здійснений, шляхом видання відповідного наказу негайно після його проголошення.

У постанові від 21.10.2021 у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Водночас рішення суду в частині поновлення на роботі виконано шляхом видання наказу №1778 о/с від 26.12.2023 «По особовому складу», тобто затримка у його виконанні склала 25 календарних днів (а.с.14)

В частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, у розмірі 2662,40 грн. рішення суду виконано лише 30.01.2024, тобто із затримкою на 60 календарних днів, про що свідчить банківська виписка (а.с.38).

Суд також зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період (постанови від 08.09.2020 у справі № 810/2837/18, від 21.02.2023 у справі № 380/10648/21).

Щодо доводів відповідача про те, що причиною затримки виконання рішення суду стало нерозуміння відповідачем механізму його виконання, у зв`язку з чим, відповідачем подано заяву про роз`яснення рішення суду, суд зазначає, що такі доводи вказують лише на безпідставні затримки виконання рішення суду, що підлягало негайному виконанню. Такі аргументи не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, передбаченої статтею 236 КЗпП (стягненні коштів на користь незаконно звільненого працівника за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді).

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19, свідчать про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України) та середній заробіток у разі затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України) мають однакову природу, адже обидві статті гарантують працівникові оплату праці за час, протягом якого він з вини роботодавця не працював: у першому випадку - у зв`язку з незаконним звільненням, у другому - із зволіканням виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Аналогічний підхід підтриманий Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 по справі № 380/10648/21.

Як випливає з довідки ГУНП в Одеській області розмір заробітної плати позивача складає: середньоденна заробітна плата з розрахунку календарних днів 295 грн. 82 коп.; середньомісячна заробітна плата 2662 грн. 40 коп. Розрахунок проведено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (а.с.31)

Час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду з дня ухвалення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22 до видання наказу про поновлення на роботі (з 01.12.2023 по 26.12.2023) складає 25 календарних днів.

Отже заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду з 01.12.2023 по 26.12.2023 становить 7395,50 грн. (295,82 грн. (розмір середньоденної заробітної плати з розрахунку календарних днів) х 25 (кількість днів вимушеного прогулу).

Час затримки виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, у розмірі 2662,40 грн. з дня ухвалення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 у справі № 420/5657/22 до проведення відповідної виплати (з 01.12.2023 по 30.01.2023) складає 60 календарних днів.

Визначаючи природу середнього заробітку за час вимушеного прогулу в аспекті застосування статті 233 КЗпП України, якою визначені різні строки звернення до суду з позовами про стягнення заробітної плати та про захист трудових прав, не пов`язаних із оплатою праці, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зазначила, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. За цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій, має безумовне право на отримання заробітної плати.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати, бо є заробітною платою. Отже, спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Однак, суд звертає увагу, що нормами КЗпП не передбачено право особи на отримання середнього заробітку за час затримки заробітної плати, а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку в частині негайного виконання про обов`язок відповідача негайно виплатити позивачу суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 2662,40 грн. є необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається з пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

За таких обставин, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.12.2023 по 26.12.2023 в розмірі 7395,50 грн. з відрахуванням з вказаної суми установлених податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, адреса: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014) про стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.12.2023 по 26.12.2023 в розмірі 7395,50 грн. з відрахуванням з вказаної суми установлених податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса