Справа № 240/26887/23
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/26887/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплатті заборгованості з індексації;

- зобов"язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за 81 день затримки повного розрахунку при звільненні за період з 17.06.2023 по 05.09.2023 включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що станом на день звільнення, відповідач не провів з ним повного розрахунку, оскільки індексацію грошового забезпечення в сумі 138593,15 грн йому було виплачено лише 06 вересня 2023 року, шляхом зарахування вказаної суми коштів на картковий рахунок.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 09.01.2024 вирішено витребувати у військової частини НОМЕР_1 інформацію про розмір виплачених ОСОБА_1 коштів у день звільнення з військової служби.

Відповідач своїм правом подати відзив не скористався.

Однак, представником військової частини НОМЕР_1 було надіслано на адресу суду витребувані докази.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2021 №259 позивача було звільнено та виключено зі списків основного складу частини та усіх видів грошового забезпечення з 29.11.2021.

06 вересня 2023 року військова частина НОМЕР_1 здійснила позивачу виплату індексації грошового забезпечення в сумі 138593,15 грн, з метою виконання судового рішення, ухваленого за наслідком розгляду адміністративної справи № 240/9236/22.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.06.2023 по 05.09.2023, протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Непоширення норм Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на військовослужбовців стосується, зокрема, порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення).

Однак Законом № 2011-XII правові відносини щодо виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні не врегульовані, внаслідок чого до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 116-117 КЗпП України.

Наведене відповідає правовій позиції щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців з військової служби, сформованій у постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16, від 30.01.2019 у справі № 807/3664/14, від 26.06.2019 у справі № 826/15235/16 та від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Оскільки спеціальним законодавством щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. ст. 116, 117 КЗпП України, що не заборонено спеціальним законодавством.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 по справі № 823/2249/18.

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність, а саме обов`язок колишнього роботодавця виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас слід зазначити, що з 19.07.2022 набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" №2352-IX від 01.07.2022, яким положення статті 117 КЗпП України викладено в новій редакції та встановлено обмеження, згідно з якими виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюються не більш, як за шість місяців.

Відтак, максимальний розмір грошового забезпечення за який може бути виплачено кошти за наявності підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, є еквівалентним середньому розміру грошового забезпечення позивача за шість місяців.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року, захищено право позивача на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за максимально визначений статтею 117 КЗпП України строк.

Зокрема, стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.12.2022 по 17.06.2023 в розмірі 95 223 (дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять три) грн. 68 коп. Вказаний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розрахований, шляхом множення середньоденного заробітку позивача (386,70 грн) на 181 календарний день (шість місяців), без застосування будь - якого зменшення. Тобто, позивач отримав грошову компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у максимально можливому розмірі.

На переконання суду, у зв"язку із наявністю нового факту невчасно виплаченого грошового забезпечення у позивача не виникає право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за нових шість місяців, оскільки такий підхід до обрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, знівелює передбачені статею117 КЗпП України обмеження.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відстуність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 обласчть, код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко