Справа № 200/44/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження по справі

01 березня 2024 року Справа №200/44/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення позивачу ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 80% до 70% грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії позивачу ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2016, виходячи з грошового забезпечення, яке складається із суми його складових в основному розмірі 80 відсотків від усіх сум грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 08.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вирішено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, вирішити на стадії розгляду справи після встановлення відповідних фактичних обставин.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, ч.1 ст.5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 9 КАС України).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст. 72 КАС України).

З огляду на вказані приписи змагальність сторін полягає, зокрема, у свободі визначити предмет і підстави позову, розпорядитися ними, подати суду будь-які дані на підтвердження наявності чи відсутності підстав позову (тобто обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги), та заперечень проти них, у свободі доводити переконливість таких даних, а також в обмеженості повноважень суду щодо виходу за межі позовних вимог.

Позов може бути подано впродовж строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами (ч.1 ст.122 КАС України). Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч.2 ст.122 КАС України). Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. (ч.3 КАС України)

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Разом з тим, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Законодавство не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд наголошує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно приписів ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином для звернення до суду у справах щодо визнання протиправних дій суб`єкта владних повноважень, встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Представником позивача адвокатом Карнауховим А.О. було надано до суду клопотання про поновлення позивачу строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування клопотання представник позивача посилається на те, що згідно з ч.3 ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ (у редакції Закону України від 15.07.2015 № 614. який набрав чинності 01.01.2016) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Змін до вищевказаної статті закону в останній час не було, а тому її положення вважаються діючими.

Вказує, що правильний перерахунок розміру пенсії позивачу не проведений саме з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії. Тому його право, як позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог ч.3 ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ.

Разом з тим, вважає початком строку, коли в позивач остаточно дізнався про порушення своїх прав та інтересів 03.11.2023, тобто коли відповідач у своїй відповіді №0500-0203-8/94081 відмовив у проведенні перерахунку пенсії у вставленому розмірі 80 %.

Зазначає, що раніше відповідач жодним чином не повідомляв позивача ОСОБА_1 про зміну відсоткової складової розміру пенсії, зменшивши її в односторонньому порядку без повідомлення. При чому у квітні 2018 року був проведений перерахунок всім пенсіонерам МВС України і в грошовому значенні пенсія була значно збільшена. Маніпуляція ГУ ПФУ в Донецькій області з відсотками є розповсюдженим явищем і має системний умисний характер. Це триваюче правопорушення, яке повинно буте припинено.

Також вказує, що позивач ОСОБА_1 з початку військової агресії рф проти України знаходиться за місцем свого проживання у смт. Північне м. Торецька, яке знаходиться в у 5 км. від лінії зіткнення. Електропостачання та зв`язку там не буває по декілька місяців. Зараз обстановка на краще не змінилася, а скоріш змінилася на гірше. Доступ до правосуддя у таких умовах є значно обмежений. Можливість звернення органів до органів ПФУ спочатку були неможливі, а потім значно ускладнені. З щомісячних пенсійних платежів позивач ОСОБА_1 не мав реальної можливості дізнатись або зробити висновок, чи правильно йому нараховується пенсія.

З огляду на зазначені обставини просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення позивачу строку звернення до суду зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Судом встановлено, що на час призначення пенсії позивачу була призначена пенсія у основному розмірі 80% від всієї суми грошового забезпечення, однак, у квітні 2018 року при перерахунку пенсії з 01.01.2016 ГУ ПФУ в Донецькій області відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 зменшив основний розмір пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення.

Згідно протоколу за пенсійною справою № від 20.01.2023 встановлено, що основний розмір пенсії позивача розраховано з 70% сум грошового забезпечення.

З матеріалів справи встановлено, що 31.08.2023 та 23.10.2023 представник позивача звертався до відповідача із адвокатськими запитами, відповідно до якого просив надати інформацію: про розмір пенсії ОСОБА_1 у відсотковому рівні від грошового забезпечення, яка була йому призначена у 2013 році; якщо відбулось зменшення відсоткової складової пенсії, то вкажіть на скільки відсотків вона зменшена, коли (дата) і на підставі чого (нормативний акт) це сталося; надати останні копії електронних протоколів з його пенсійної справи.

Листом від 03.11.2023 № 0500-0203-8/94081 відповідач повідомив представника позивача, що у квітня 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 з 01.01.2016. При перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійним справам обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. Отже, відсоток обчислення грошового забезпечення змінився з 80% на 70% відповідних сум грошового забезпечення.

27.11.2023 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив здійснити перерахунок пенсії належним чином з 01.01.2016 встановивши розмір пенсії 80% від сум грошового забезпечення.

Листом від 15.12.2023 № 25340-23675/А-02/8-0500/23 відповідач повідомив позивача, що у березні 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 з 01.01.2016. При перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійним справам обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. Отже, відсоток обчислення грошового забезпечення змінився з 80% на 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Представник позивач звертаючись до суду з даним позовом наголошував, що про порушення свого права щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 80% до 70% від сум грошового забезпечення позивач фактично дізнався з листа відповідача від 03.11.2023, а враховуючи з позовом він звернулась 29.12.2023, він не пропустив шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Стосовно строків звернення до суду із вимогою про протиправності дій відповідача щодо зменшення при перерахунку пенсії з 01.01.2016 основного розміру пенсії з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 виходячи із основного розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого ст.122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19 (постанова від 31.03.2021).

У вказаному рішенні Суд дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого процесуальним законом у спорах цієї категорії, а саме:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Отже, вказаними нормами встановлений шестимісячний строк звернення до суду з позовом у вказаних правовідносинах.

Вирішуючи ж питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

При цьому, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 наголошено й на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Верховний Суд у справі № 240/12017/19 вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. За висновком Суду, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Суд зазначає, що пропущений строк звернення до суду з позовом може бути поновлений за наявністю поважних причин, проте позивач не зазначив об`єктивно непереборних обставин, які б не залежали від його волевиявлення або пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили позивача можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом у встановлений процесуальним законодавством строк.

Матеріали справи свідчать, що відповідач у квітні 2018 році під час перерахунку пенсії з 01.01.2016 зменшив відсоток грошового забезпечення при обрахунку пенсії до 70 %.

Представник позивача зазначає, що у квітні 2018 року відбулося значне збільшення розміру пенсії і з цієї причини позивач об`єктивно не міг дізнатися про те, чи порушено його право. Крім того вказує, що з щомісячних пенсійних платежів позивач не мав реальної можливості дізнатися або зробити висновок, що її пенсія зменшена у відсотковому відношенні, оскільки розмір пенсії у грошовому відношенні був збільшений, а тому не звернувся до суду у 2016 році за захистом своїх прав протягом шести місяців. На думку представника позивача така поведінка позивача не підпадає під поняття пасивно.

Суд не приймає зазначені доводи представник позивача та наголошує, що позивачем не наведено та в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення позивачем з квітня 2018 року будь-яких дій з метою отримання інформації щодо обрахунку розміру його пенсії, отримуваної ним після проведення такого перерахунку. Суд наголошує, що перше таке звернення відбулось лише у серпні 2023 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що отримання від відповідача листа у відповідь на заяву позивача не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на оформлення довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом певного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Така позиція суду узгоджується з висновками Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.03.2021 у справі N 240/12017/19, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Стосовно посилання представника позивача на ст.51 Закону №2262-XII, яка визначає, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Вказана норма Закону визначає, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Тобто, вказана норма стосується матеріального строку (відповідного права пенсіонера та обов`язку органу пенсійного забезпечення), а не процесуального (щодо права особи на звернення до суду).

Заявлений предмет спору не стосується визначення права та періоду на перерахунок пенсії позивача. Натомість стосується правильності обчислення її розміру після проведеного перерахунку та обраного позивачем способу відновлення порушеного, на його думку, права на вірний розмір пенсії після такого перерахунку. Тому для таких обставин спору строк звернення до суду обчислюється саме відповідно до вимог ст.122 КАС України - з дня отримання пенсійної виплати за визначений період.

Суд наголошує, що викладені у клопотанні доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду.

Щодо посилань представника позивача на обставину введення в Україні воєнного стану суд їх до уваги не приймає, оскільки 6-місячний строк звернення до суду сплив до 24.02.2022, тобто до дати введення воєнного стану, оскільки фактично позивач про порушення свого права дізнався при перерахунку пенсії у березні квітні 2018 року.

Верховний Суд після 02.03.2022 неодноразово наголошував, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків (ухвала КАС ВС від 10.03.2023 у справі №540/1285/22).

Суд зазначає, що правові позиції щодо застосування норм КАС України стосовно підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом не підлягають застосуванню автоматично, не мають універсального характеру, без урахування обставин конкретної справи, що розглядається судом, на що звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц.

З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку причини пропуску строку суд визнає не поважними.

Ч.3 ст.122 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на те, що викладені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду причини пропуску строку суд вважає не поважними, суд приходить висновку про залишення позовної заяви без руху та встановлює позивачу строк для надання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з визначенням інших причин пропуску строку відмінних від тих на які позивач посилався у заяві.

В зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що позивачем не дотримані вимоги ч. 3 ст. 161 КАС України.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, суд приходить висновку про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 161, 169, 171, 256, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати не поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Клопотання представника позивача адвоката Карнаухова Андрія Олександровича про поновлення строку звернення до суду з даним позовом залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків шляхом надання суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з визначенням інших причин пропуску строку відмінних від тих на які позивач посилався у заяві. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду цього Кодексу.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В. Шинкарьова