Справа № 420/7687/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/7687/23
Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ ТРЕЙДІНГ» до Одеської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023р. ТОВ «РОСТ ТРЕЙДІНГ» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000021/2 від 16.03.2023р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2023/000064 від 16.03.2023р.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача суму судового збору у визначеному розмірі та витрати на проведення експертного висновку від Київської ТПП.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним (покупець) та Company M.K. Salt- SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHY (Єгипет) «Продавець» укладено прямий Контракт від виробника товару Company M.K. Salt- SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHY за №1/2022 від 1.10.2022р., відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного Контракту. Поставки здійснюються на умовах CFR (Інкотермс-2010), Ізмаїл, Україна.

В подальшому, з метою здійснення митного оформлення товарів позивачем було подано митну декларацію за № 223UА68U7 від 16.03.2023р.. Проте, декларантом було отримано рішення про коригування митної вартості за №UA500370/2023/000021/2 від 16.03.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500370/2023/000064 від 16.03.2023р.

Позивач вважає, дії митного органу незаконні та необґрунтовані, оскільки створюють перешкоди у законній господарській діяльності ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ». Позивач наголошує на тому, що при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

При цьому, позивач зазначає, що ним для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України. Проте, митний орган зазначаючи про наявність розбіжності повинен чітко та з посиланням на норми законодавства вказати на наявність розбіжності та зазначити яким саме чином така розбіжність перешкоджає оформленню товару за обраним декларантом методом. Разом з тим, митним органом були виявлені розбіжності, що не стосуються числового значення оцінюваного товару.

Крім того, позивач зазначив, що на вимогу відповідача було надано ще додаткові документи, які підтверджують вартість товару. Однак, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Посилаючись на зазначене просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000021/2 від 16.03.2023р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2023/000064 від 16.03.2023р..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «РОСТ ТРЕЙДІНГ» суму сплаченого судового збору в розмірі 7 322,36грн..

В апеляційній скарзі митний орган, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган приймаючи оскаржувані рішення діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товару, а митницею не надано їм належної оцінки та протиправно визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару за ціною договору.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ», в межах повноважень, передбачених статутними документами, здійснює господарську діяльність, у тому числі, зовнішньоекономічну.

У жовтні 2022р. між ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ» (Україна) «Покупець» та Company M.K. Salt- SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHY (Єгипет) «Продавець» укладено прямий Контракт від виробника товару Company M.K. Salt- SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHY за №1/2022 від 1.10.2022р., відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного Контракту. Поставки здійснюються на умовах CFR (Інкотермс-2010), Ізмаїл, Україна.

Відповідно до п.3.2 зазначеного контракту оплата за товар проводиться на підставі рахунку-фактури і визначається для кожної партії товару окремо.

Згідно з п.4.4 контракту поставка товару здійснюється однією партією згідно кожного інвойсу, при цьому на адресу покупця направляються оригінали, а також попередньо електронні копії на Email, наступних документів: інвойс з номером та датою контракту, з умовами оплати, з печаткою та підписом; сертифікат походження на товар, що поставляється за даним Контрактом з серійним номером товар; пакувальні листи з зазначенням кількості місць, вагою брутто, нетто, типом пакування Коносамент; Сюрвеєрний звіт (SGS).

Приписами п.5.1 контракту визначено, що товар за цим Договором доставляється в упаковці, що забезпечує безпеку товар від будь-яких можливих пошкоджень під час перевезення, в тому числі морським шляхом. Упаковка повинна бути покрита целофановою плівкою.

16 березня 2023р. до митного пункту «Ізмаїл» пункту пропуску «Ізмаїльський морський торговельний порт» з метою оформлення митного товару «Сіль, придатна для споживання людьми: сіль харчова, нейодована у біг-бегах» звернулося ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ», подавши митну декларацію за №223UА68U7 та наступний пакет документів: Проформа-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Інвойс №0110-23 від 24.02.2023р.; Прямий контракт від виробника товару №01/2022 від 1.10.2022р.; Платіжне доручення №46 від 2.02.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №47 від 3.02.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №48 від 8.02.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №49 від 15.02.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №50 від 16.02.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №51 від 21.02.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №52 від 24.02.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №55 від 3.03.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №56 від 7.03.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Платіжне доручення №57 від 8.03.2023р., яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс №300123 від 30.01.2023р.; Пакувальний лист №5 від 24.02.2023р.; Прайс-лист від виробника б/н від 30.01.2023р.; Коносамент №5 від 24.02.2023р.; Сертифікат походження Форма А №1003845 від 27.02.2023р.; Експертний висновок від Київської ТПП №Ц-163 від 6.03.2023р.; Вантажна відомість №8209626 від 24.02.2023р..

Позивачем визначено митну вартість товару відповідно до ст.57,58 МК України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

Проте, у той же день, митний орган надіслав до товариства запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Оскільки ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ» надало максимально можливу кількість документів, щодо підтвердження митної вартості товару, включаючи експертний висновок Київської ТПП, - тому товариство надіслало, на запит митниці, лист, що додаткові документи у компанії відсутні.

На підставі вказаного, 16.03.2023р. митний орган прийняв оскаржувані рішення щодо коригування вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею рішеннями, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, з урахуванням підстав, з якими позивач просить їх скасувати, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.23,24 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ч.1,2,3 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити такі обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Приписами ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до ч.2,3 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями ч.9 ст.58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 ст.57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що між ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ» (Україна) «Покупець» та Company M.K. Salt- SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHY (Єгипет) «Продавець» укладено прямий контракт від виробника товару Company M.K. Salt- SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHY №1/2022 від 1.10.2022р., відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар й оплатити його на умовах даного Контракту. Поставки здійснюються на умовах CFR (Інкотермс-2010), Ізмаїл, Україна.

Відповідно до п.5.1 п.5 Контракту №1/2022 від 1.10.2022р. вказано, що товар за цим договором доставляється в упаковці, що забезпечує безпеку Товару від будь-яких можливих пошкоджень під час перевезення, в тому числі морським шляхом. Упаковка повинна бути покрита целофановою плівкою.

Окрім того, з поданих документів вбачається, що постачання товару здійснювалось на умовах CFR, відповідно до яких обов`язком продавця є пакування та маркування вантажу та за процедурою ZZ00.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

До суду не надано доказів того, що між позивачем та постачальником були визначені спеціальні умови щодо пакування товару.

Отже, у митного органу були відсутні будь-які підстави стверджувати, що позивачем було понесено витрати з пакування товару, його доставці до порту навантаження та завантаження на судно додатково, а відтак і підстави витребувати документи на підтвердження таких витрат, і відповідно й обґрунтовувати ненаданням таких документів Оскаржуване рішення, оскільки такі складова митної вартості відсутні

При цьому, жодний нормативно-правовий акт чи інший документ не передбачає необхідності зазначення у товаросупровідних документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) даних щодо включення вартості пакування, його доставці до порту навантаження та завантаження на судно до ціни товару та їхній фактичний розмір, як того вимагає Відповідач, саме по собі відображення таких положень у відповідному контракті є достатньою підставою для того, щоб стверджувати про включення витрат до ціни товару, адже всі товаросупровідні документи складаються на виконання умов контракту.

Що стосується посилань митного органу на те, що відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, то судова колегія зазначає наступне.

Так, як вже встановлено судом, відповідно до п.5.1 п.5 Контракту №1/2022 від 1.10.2022р., товар за цим договором доставляється в упаковці, що забезпечує безпеку Товару від будь-яких можливих пошкоджень під час перевезення, в тому числі морським шляхом. Упаковка повинна бути покрита целофановою плівкою. Тобто, сторони домовилися, що в ціну товару включаються також і упаковка.

Судова колегія вважає, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару, є також безпідставною та належним чином не обґрунтованою.

Також, як вбачається з матеріалів справи, що поставка товару здійснювалась на умовах CFR, про що зазначено у Інвойсі №0108-23 від 24.02.2023р., тобто, витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару вже включена до вартості.

Що стосується тверджень апелянта про те, що у наданих до митного оформлення позивачем доказах оплати вказано, що вона здійснена на підставі рахунку проформи та про те, що наявність таких документів не свідчить про їх виконання, то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Судова колегія звертає увагу на те, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018р. по справі за №815/329/17 та від 26.11.2020р. по справі за №540/2455/19.

Крім того, для митного оформлення позивачем надано докази здійснення повної оплати за товар, що постачався.

Отже, судова колегія вважає вищевказані твердження апелянта необґрунтованими та безпідставними. Що стосується посилань апелянта на те, що у наданому до митного оформлення коносаменті від 24.02.2023р. за №5 містяться відомості щодо оплати фрахту за чартер партією за умови передоплати, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо), відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого

товару.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що відповідно до п.4.4 Контракту №01/2022 від 1.10.2022р. передбачено, що «Поставка Товару здійснюється однією партією кожного інвойсу, при цьому на адресу покупця направляються оригінали документів...», у тому числі і коносаменту. Тому, це не може вважатися розбіжністю, оскільки у Контракті йде посилання на коносамент. Відповідно до правил Інкотермс 2010 поставка Товару здійснювалась на умовах CRF Port Izmail, Ukraine, про що зазначено у Інвойсі №0110-23 від 24.02.2023р.. Умови CRF (Вартість і фрахт) вже його включають. За цими умовами, продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно та сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

Що стосується посилань митного органу в оскаржуваному рішенні, що згідно п.3.2 контракту оплата за товар проводиться на підставі рахунку-фактури і визначається для кожної поставки окремо, проте у наданих до митного оформлення платіжних дорученнях №46-52, 55-57 в графі «призначення платежу» йде посилання на інший документ, а саме: на рахунок-проформу від 30.01.2023р. за №300123. А тому стає незрозумілим, як саме здійснювалась передплата за товар та як саме суму передплати, наданої відповідно до платіжних інструкцій, співставити з партією товару, то судова колегія зазначає, що у зазначених платіжних дорученнях у призначенні платежу, використане скорочення «Рroforma», тобто «Рroforma Invoice», що у перекладі означає рахунок-фактура. При цьому номер рахунку-фактури та його дата повністю співпадають (№300123 від 30.01.2023р.). Крім того, у платіжному дорученні є і посилання, що це передоплата за сіль, згідно контракту №01/2022 від 1.10.2022р..

Враховуючи вказане, судова колегія зазначає, що даний аспект ніяким чином не може вплинути на митну вартість товару. Дані платіжки містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (сіль).

Щодо посилань митного органу про те, що декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №01/2022 від 1.10.2022р., окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку, а саме: на всіх аркушах наявна сіро-чорна смуга, що унеможливлює сприйняття тексту. Вказане свідчить, що даний документ може містити ознаки підробки, а наведені в ньому відомості можуть бути неправдивими. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань. Крім того, аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів №01/2022 від 1.10.2022р. з першого по п`ятий не пронумеровані, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки, суд зазначає, що фахівці контролюючого органу не мають спеціальних знань у відповідній галузі, а отже окреслене є суто припущенням останніх.

Так, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2021р. у справі за №540/2605/18, від 7.05.2020р. у справі за №1.380.2019.001625.

На підтвердження вказаних тверджень у Рішенні №UA 500370/2023/000001/2 від 3.01.2023р. будь-яких експертних досліджень відповідачем не проводилось, а відтак судова колегія вважає неспроможним посилання в оскаржуваному рішенні на підробку документів лише з посиланням на те, що окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку, а саме: на всіх аркушах наявна сіро-чорна смуга, та аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів №01/2022 від 1.10.2022р. з першого по п`ятий не пронумеровані. При цьому, судова колегія враховує, що митний орган не застосував до позивача будь-яких заходів, встановлених законодавством за надання підробних документів митному органу (порушення митних правил), що свідчить про те, що висновки митного органу ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим з огляду на вимоги чинного законодавства.

Окрім того, не заслуговують на увагу зауваження митного органу, що згідно п.9 зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів №01/2022 від 1.10.2022р., ризики переходять на Покупця з моменту постачання товару, яке може також призвести до необхідності оплати демереджу судна. У наданих до митного оформлення документах не міститься відомостей щодо страхування вантажу та можливого демереджу, що не дає змоги перевірити правильність визначення митної вартості товарів, адже, як вже було зазначено судом поставки товару здійснювалась на умовах CFR.

Так, суд зазначає, що за умовами поставки CFR страхування вантажу не передбачене, відповідно воно не може вплинути на вартість товару.

Що стосується демереджу, то суд зазначає, що за умов CFR (Cost and Freight) перевезення та можливого демереджу сплачується продавцем. Відтак, жодних розбіжностей, які б могли вплинути на митну вартість товару документи, що подавалися позивачем для митного оформлення товару не містили, а відтак вищенаведені доводи викладені в оскаржуваному рішенні є безпідставними.

Безпідставними, на думку судовою колегією, є також зауваження митного органу, що у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження від 27.02.2023р. за Форма А №1003843 міститься дані щодо іншого коносаменту вказана кількість вантажу не дає змоги однозначно ідентифікувати партію товару, а також у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження від 27.02.2023р. за Форма А №1003843, міститься дані щодо коносаменту та інвойсів, проте вказана кількість вантажу не дає змоги однозначно ідентифікувати партію товару.

Так, відповідно до ст.53 МК України декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: -декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 і 6 ст.52 МК України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Даний перелік є вичерпним, а відтак, судова колегія зазначає, що встановлювати митну вартість на підставі сертифікату про походження товару законодавчо не передбачено, при цьому, у декларанта були наявні документи, що передбачені ст.53 МК України.

Отже, враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, як і не окреслено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, та як наслідок прийняття спірного Рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не може слугувати безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Крім того, судова колегія зазначає, що митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару, не надавши їм відповідної оцінки.

При цьому, надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не лише не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ», визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500370/2023/000022/2 від 22.03.2023р. та картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500370/2023/000068 від 22.03.2023р..

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко