Справа № 240/5731/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/5731/18

категорія 6755

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у якій просить:

-встановити судовий контроль шляхом зобов`язання Головного управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області подати звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 у справі №240/5731/18;

- постановити відповідну ухвалу про встановлення судового контролю у справі №240/5731/18 від 02.08.2019 та направити її для виконання головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області;

- постановити окрему ухвалу, копію якої надіслати для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли правопорушенню щодо тривалого 4-річного не виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви вказано, що рішенням у справі №240/5731/18 визнано протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести розрахунок і виплатити мені компенсацію втрати частини доходу пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії за період із 16.10.2008 по 11.06.2018 враховуючи сплачену заборгованість на суму 9731 грн. 93коп. та індексацію пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період із 16.10.2008 по 11.06.2018р., враховуючи сплачену заборгованість на суму 9731грн. 93коп. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду судом 23.09.2019 був виданий виконавчий лист. На день звернення виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). На виконання судового рішення відповідачем не здійснено жодних нарахувань та реальної виплати цих коштів, а саме: компенсації втрати частини доходу за період із 16.10.2008 по 11.06.2018, яка становить - 18859.09 грн. та індексації за період із 16.10.2008 по 11.06.2018, яка становить - 18859.09грн.

Суд вважає за можливе розглянути заяву по суті без участі представників сторін в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, розглянувши заяву та додані до неї матеріали суд вважає, що відсутні підстави для застосування заходів реагування у даній справі у вигляді постановлення окремої ухвали у порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушують права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних заходів реагування передбачених статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, можливе лише у разі встановлення факту невиконання суб`єктом владних повноважень рішення суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами вчинених дій або бездіяльності.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано дії Коростенського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, щодо індексації пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати протиправними.

Зобов`язано Коростенське об`єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області провести розрахунок і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії за період із 16.10.2008р. по 11.06.2018р., враховуючи сплачену заборгованість на суму 9731грн. 93коп. та індексацію пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з із 16.10.2008р. по 11.06.2018р, враховуючи сплачену заборгованість на суму 9731грн. 93коп.

У задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання нарахувати відсотки в розмірі облікової ставки Нацбанку за весь час позбавлення можливості володіння своїм майном (пенсією) з 16.10.2008р. по 27.11.2018р., враховуючи сплачену заборгованість на суму 9731грн. 93коп . та компенсацію несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян у вигляді пенсії за період 16.10.2008р. по 11.06.2018р. відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду 23 вересня 2019 року було видано виконавчий лист.

Ухвалою від 27 липня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та замінено боржника у виконавчому листі № 2830/19 виданого 23.09.2019 Житомирським окружним адміністративним судом у справі 240/5731/18, а саме Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ).

У рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі №805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18) зазначено, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Відповідно до частин 1 та 2статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп.18 рішення Ліпісвіцька проти України №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002, Ромашов проти України від 27.07.2004, Шаренок проти України від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 звертає увагу, що норма статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України Про виконавче провадження).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України Про виконавче провадження врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для його (рішення) виконання.

Суд звертає увагу на те, що, з урахуванням положень ч.1 ст.287 КАС України, позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатиме, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

При цьому, матеріали даної справи не містять доказів звернення позивача з відповідною заявою відносно відповідача до правоохоронних органів, або оскарження дій державної виконавчої служби в судовому порядку.

Так, статтею 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність у позивача, в разі умисного невиконання відповідачем судового рішення у цій справі, можливості звернутись з відповідною заявою відносно відповідача до правоохоронних органів.

Суду не надано жодних доказів того, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відповідачем у справі є Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Разом з тим, позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не є стороною у даному спорі, не на користь якої ухвалене судове рішення, оскільки ухвалою від 27 липня 2020 року було замінено лише боржника у виконавчому листі № 2830/19 виданого 23.09.2019, водночас сторони у справі №240/5731/18 залишилися незмінними - позивачем ОСОБА_1 , а відповідачем - Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю, а тому, у задоволенні відповідної заяви позивача необхідно відмовити.

Керуючись статтями 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.С. Токарева