Справа № 759/19022/23
Суддя: Єросова І. Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-адр/759/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву Торгана Віктора Богдановича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 р. адвокат Торган В.Б., який діє в інтересах заявника звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою, яка обґрунтована ухваленням Святошинським районним судом м.Києва рішення, яким задоволено позовні вимоги. Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України просить ухвалити додаткове рішення, вирішивши питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати професійну правничу допомогу у розмірі 16 132,50 грн.

31.01.2024 р. від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення у яких вказується на не співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, розгляд якої відбувався в порядку спрощеного позовного провадження та обсягом проведеної роботи. Окрім того,вказує, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.Також, дана справа № 759/19022/23 відноситься до категорії справ незначної складності та по ним є стала судова практика, а тому написання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знання як наслідок сума витрат на її написання є завищеною.

12.02.2024 р. адвокатом Торганом В.Б. подано клопотання про долучення додаткових доказів до заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, а саме, копії розписки про отримання грошових коштів № 24-17 від 16.01.2024 р.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотань сторін, суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/19022/23 від 15.01.2024 р. задоволено позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7772850 від 20.09.2023 р., якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

За приписами ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ст. 132 КАС України, визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі N 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі N 814/698/16.

З наведеного слідує, що судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні підтверджуватися належними доказами.

Слід звернути увагу на те, що позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом у цій справі надано ордер, договір про надання правової допомоги від 20.09.2023 р., розрахунок вартості послуг адвоката Торгана В.Б. у справі № 759/19022/23, рахунок №24-17 від 16.01.2024 р., акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 20.09.2023 р. У підтвердження оплати наданих адвокатських послуг надано розписку адвоката про отримання грошових коштів у розмірі 16132,50 грн. згідно рахунку № 24-17 від 16.01.2024 р.

Слід зазначити, що при вирішенні даного питання суду необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказана позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) .

Заявником не надано належних доказів здійснення фактичної оплати витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки). Надана адвокатом розписка про отримання грошових коштів не є належним доказом, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Відтак в ухваленні додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 44, 143, 248, 250, 252, 256, 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Торгана Віктора Богдановича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.Ю.Єросова