Справа № 820/4559/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 р. Справа № 820/4559/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2022, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, по справі № 820/4559/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДФС у Харківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №2038-98/1303 від 14.03.2017 щодо нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2017 рік на суму 25000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №820/4559/18 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №820/4559/18 без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №820/4559/18 скасовано, а справу №820/4559/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції Верховний Суд констатував, що судами попередніх інстанцій не здійснено співставлень параметрів автомобіля позивача (модель, рік випуску) із переліком Мінекономрозвитку, не встановлено чи є транспортний засіб позивача об`єктом оподаткування транспортним податком відповідно до цього переліку. Більш того, суди попередніх інстанцій не установили, якої саме модифікації автомобіль Tesla S позивача. Встановлення цієї обставини є обов`язковим та обумовлено тим, що перелік транспортних засобів, розміщений на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку визначає не лише загальну модель S, але й конкретний підвид, в залежності від якого визначається строк експлуатації автомобіля (до 2 років, до 4 років, до 5 років). За таких обставин висновок судів про правомірність покладення контролюючим органом на позивача обов`язку зі сплати транспортного податку за 2017 рік згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням є передчасним, оскільки не здійснений з належним застосуванням принципу офіційного з`ясування обставин справи.

Після повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, справа розглянута та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі №820/4559/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №2038-98/1303 від 14.03.2017 щодо нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2017 рік на суму 25 000 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказав, що обчислення транспортного податку за 2017 рік по транспортному засобу - легковому автомобілю марки TESLA MODEL S 2016 року випуску, тип пального - Е, який є власністю Позивача (дата реєстрації транспортного засобу 28.04.2016 р.), здійснено на підставі ст. 267 Податкового кодексу України, за місцем реєстрації платника податку. За Методикою розрахунку вартості транспортного засобу позивача легковому автомобілю марки TESLA MODEL S 2016 року випуску, тип пального - Е, станом на 02.07.2018 середньоринкова вартість зазначеного легкового автомобіля для цілей оподаткування транспортним податком становить 1940223,12 грн. (3880446,23 грн *50/100). Мінекономрозвитку надано інформацію по перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 1 січня 2017 року, в якому зазначений легковий автомобіль позивача. Між тим, податкове зобов`язання позивача з транспортного податку відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення узгоджене позивачем та сплачене у повному обсязі, що вбачається із інтегрованої картки платника податків. З урахуванням нормативного регулювання, відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято відповідно до чинного законодавства, що у свою чергу виключає порушення прав Позивача, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 у справі №820/4559/18 є незаконним та підлягає скасуванню.

Позивач своїм право на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2024 замінено відповідача у справі № 820/4559/18 в порядку процесуального правонаступництва з Головного управління ДФС у Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39599198) на Головне управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, будинок 46, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43983495).

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, правовідносини та предмет доказування у справі не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , у 2017 році був власником транспортного засобу марки TESLA, модель MODEL S, тип пального - електро, 2016 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 .

Відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішенням від 14.03.2017 №2038-98/1303, яким позивачу нараховано зобов`язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 25000 грн.

Не погоджуючись з відповідним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що за змістом підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, повноваження та обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.

До того ж, здійснення розрахунку середньоринкової вартості автомобіля віднесене до повноважень Мінекономрозвитку, та така інформація може бути надана виключно цим органом.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що податкове повідомлення рішення №2038-98/1303 від 14.03.2017 щодо нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2017 рік на суму 25000 грн, є не законними та не правомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

01 січня 2017 року набрали чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII (далі Закон № 1797-VIII) та Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20 грудня 2016 року №1791-VIII (далі Закон № 1791-VIII), якими зокрема внесені зміни до статті 267 Податкового кодексу України, яка визначає основні елементи транспортного податку, порядок його обчислення та строки сплати.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України (надалі ПК України) місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 ПК України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Водночас, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України.

Відповідно до підпункту 267.1.1. пункту 267.1 статті 267 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

За положеннями абзацу 1 підпункту 267.2.1 пункту 267.2. статті 267 ПК України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, з 01 січня 2017 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3200 грн (стаття 8 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік).

Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року складали 1200000 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2017 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 № 428) (далі Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

З приведеного вбачається, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного, соціального розвитку та торгівлі. В той же час, межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного, соціального розвитку та торгівлі інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Вказані висновки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладено у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року по даній справі.

Станом на час виникнення спірних правовідносин центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики економічного і соціального розвитку, цінової, інвестиційної, зовнішньоекономічної політики, державної політики у сферах торгівлі, інтелектуальної власності, державної регіональної політики, державної політики з питань розвитку підприємництва, технічного регулювання та захисту прав споживачів, а також міжвідомчої координації з питань економічного і соціального співробітництва України з Європейським Союзом було Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку України), про що вбачається із Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 №634/2011 та втратило чинність на підставі Указу Президента № 419/2019 від 20.06.2019.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2021 року № 504 перейменовано Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на Міністерство економіки України.

За даними офіційного сайту Міністерства економіки України до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році (https://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA), віднесено транспортні засоби марки TESLA моделей Model S 75 (рік випуску до 2 років включно), Model S 100D (до 4 років), Model S P 100D (до 5 років), Model X 75D (до 2 років), Model X 100 D (до 4 років) та Model X P 100D (до 5 років) не залежно від об`єму циліндрів двигуна та типу пального.

Отже, вказаний перелік містить легкові автомобілі марки TESLA моделі Model S із зазначенням модифікацій типу 75, 100D чи P 100D.

За матеріалами даної справи встановлено, що ОСОБА_1 , у 2017 році був власником транспортного засобу марки TESLA, модель MODEL S, тип пального - електро, 2016 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 8-9 том 1).

У відповідності до копії поданого позивачем інвойсу №2016/537 (а.с. 52 том 1) автомобіль TESLA з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 має назву моделі MODEL S 85D.

За податковим повідомленням-рішенням від 14 березня 2017 року №2038-98/1303 Головним управлінням ДФС у Харківській області нараховано ОСОБА_1 податкове зобов`язання за транспортним податком за 2017 рік у сумі 25000 грн (а.с. 10 том 1).

В обґрунтування підстав прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення відповідачем зазначено, що легковий автомобіль позивача входить до наданого Мінекономрозвитку переліку автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік станом на 1 січня 2017 року. За Методикою розрахунку вартості транспортного засобу позивача - легковому автомобілю марки TESLA MODEL S 2016 року випуску, тип пального - Е, станом на 02.07.2018 середньоринкова вартість зазначеного легкового автомобіля для цілей оподаткування транспортним податком становить 1 940 223,12грн. Отже, на підставі статті 267 Податкового кодексу України відповідачем обраховано транспортний податок за 2017 рік по транспортному засобу - легковому автомобілю марки TESLA MODEL S 2016 року випуску, тип пального - Е, державний номер НОМЕР_3 , який є власністю ОСОБА_1 (дата реєстрації транспортного засобу 28.04.2016).

Однак, колегією суддів встановлено, що відповідачем при винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення не встановлено якої саме модифікації автомобіль Tesla MODEL S позивача, тоді як встановлення його модифікації обумовлене тим, що перелік транспортних засобів, розміщений на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку визначає не лише загальну модель S, але й конкретний підвид, в залежності від якого визначається строк експлуатації автомобіля (до 2 років, до 4 років, до 5 років).

У свою чергу за матеріалами справи колегією суддів встановлено, що належний позивачу транспортний засіб марки TESLA, модель MODEL S, тип пального - електро, 2016 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за даними інвойсу №2016/537 (а.с. 52 том 1) має модифікацію 85D.

В той же час транспортний засіб марки TESLA Model S 85D відсутній в Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році.

Окрім того, відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, Головним управлінням ДПС в Харківській області жодним чином не спростовано доводів позивача про те, що належний позивачу автомобіль відсутній у розробленому Мінекономрозвитки Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році, а тому є підстави для скасування податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком, адже станом на 02.07.2018 його середньоринкова вартість для цілей оподаткування становила 1940223,12 грн (3880446,23 грн *50/100), колегія суддів вважає недостатніми, оскільки середньоринкова вартість згідно з Методики вираховується, в тому числі, виходячи із переліку легкових автомобілів розміщеного на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку, де вказано такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. При цьому, співпадіння моделі автомобіля, без конкретної її модифікації, не дає підстав відповідачу відносити такий транспортний засіб до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Посилання апеляційної скарги на виконання позивачем податкового зобов`язання шляхом сплати транспортного податку за спірним податковим повідомленням-рішенням, як підстава проворності останнього, колегія суддів вважає безпідставною, оскільки виконання платником податків свого обов`язку не позбавляє його права оскаржити дії суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За викладених обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оспорюване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Таким чином, суд першої інстанції всебічно і повно встановив обставини справи в їх сукупності і ухвалив рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, отже відсутні підстави для його скасування.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 по справі № 820/4559/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко