Справа № 300/2037/22
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ОКРЕМА УХВАЛА
"29" лютого 2024 р. справа № 300/2037/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання (заяву) позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 в справі № 300/2037/22 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 300/2037/22 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі № 300/2037/22.

Вказане рішення суду набрало законної сили 30.01.2023 та перебуває на стадії виконання.

В подальшому, 31.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в порядку статті 383 КАС України, щодо невиконання рішення суду від 06.10.2022 року в адміністративній справі № 300/2037/22. Заява вмотивована тим, що даним рішенням зобов`язано відповідача здійснювати перерахунок пенсії в повному розмірі, однак, на думку позивача, грошові кошти не виплачені, не нараховано доплату відповідно до постанови КМУ за № 713 з 01.07.2021 по 28.03.2023, водночас, з березня 2023 року знову застосовані обмеження до перерахунку пенсії. Позивач вказує, що з 01.04.2021 по 30.06.2021 пенсія нараховано не вірно, без урахування рішення по справі № 300/386/22 та суми виплати пенсії вказаної у листі ПФУ від 28.10.2022, яка мала складати 20494,07 грн. (а.с.112-113).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 повернуто ОСОБА_1 заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - без розгляду (а.с.136).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2023 ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі 300/2037/22 скасовано та прийнято постанову, якою разом із справою № 300/2037/22 направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.148-150).

Відповідно до протоколу розподілу справ між суддями від 19.02.2023, справу № 300/237/22 передано 19.02.2024 до розгляду судді Панікару І.В. (а.с.202).

28.02.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на адресу суду надійшли заперечення на заяву про встановлення судового контролю, згідно змісту яких, представник відповідача щодо можливості задоволення заяви заперечила. Вказала, що на виконання рішення за № 300/2037/22 Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області у лютому 2023 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, відповідно, виплату забезпечено з 01.03.2023 в сумі 20551,31 грн. Доплату за період з 01.04.2019 по 30.06.2021 в сумі 63454,77 грн. включено в реєстр, виплата за яким буде проведено при наявності фінансування з Державного бюджету. Відповідач стверджує, що ним добровільно вчинено весь обсяг дій і прийнято достатньо правомірних рішень, які забезпечили виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі № 300/2037/22 (а.с.205-209).

Дослідивши заяву позивача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22 позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

Вказане рішення суду набрало законної сили 30.01.2023 та перебуває на стадії виконання.

15.02.2023 позивачу видано виконавчий лист № 300/2037/22 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись із перерахованою сумою пенсії позивач направив письмове звернення до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, у відповідь на яке, листом від 02.06.2023 за № 4966-5014/Л-02/8-0900/23 останній повідомив ОСОБА_1 , що на виконання рішення за № 300/2037/22 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір пенсії становить 17912,81 грн., який був призначений станом на 01.04.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром. Різниця між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 01.04.2019 по 30.01.2021, яка підлягає до сплати становить 63454,77 грн. Зазначено, що розрахунок на доплату на виконання вищевказаного рішення від 06.10.2022 у справі 300/2037/22 проведено по 30.06.2021 (а.с.197).

В подальшому, відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрив виконавче провадження від 23.03.2023 на підставі виконавчого листа № 300/2037/22 від 15.02.2023 (а.с.200).

Листом № 0900-0902-5/14906 від 10.04.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомив орган примусового виконання судових рішень про те, що ним, як боржником, виконано згадуване рішення суду у повному обсязі. Зокрема, в листі відповідач (боржник) зазначив, що на виконання рішення суду позивачу з 01.04.2019 здійснено перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, розмір якої після перерахунку становив 20551,31 грн., що за даним рішенням суду нарахована сума заборгованості в розмірі 63454,77 гривень, за період з 01.04.2019 по 30.06.2023, яка буде виплачена згідно встановленого порядку (а.с.205).

Окрім того, на заяву позивача від 28.11.2023 щодо виконання рішення суду по справі № 300/2037/22, відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 29.12.2023 складено лист № 031-25/13599, в якому позивача повідомлено, що оскільки боржником не виконано рішення суду, державним виконавцем буде вжито заходів щодо забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та Законом № 1404-VIII (а.с.204-205).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 з обмеженням розміру пенсії максимальним розміром, заявник звернувся до суду з даною заявою.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки протилежне суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Також, статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вказана правова норма КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

При цьому, виходячи з наведеного вище, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.02.2020 у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Так, рішенням суду від 06.10.2023 у справі № 300/2037/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Суд звертає увагу, що предметом дослідження в даній справі було встановлення правомірності виплати пенсії з обмеженням такої максимальним розміром виключно за період з квітня 2019 року по травень 2022 року (а.с.3).

Водночас, зі змісту та матеріалів заперечення, судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром за певну частину спірного періоду, а саме з квітня 2019 року по червень 2021 року, однак, щодо решти періоду з липня 2021 року по травень 2022 року, відповідач не здійснив такого перерахунку та не надав обґрунтування причин його проведення.

Так, з наданих відповідачем розрахунків, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що на виконання рішення суду від 06.10.2022 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача за період з квітня 2019 року по червень 2021 року, та за результатами проведеного перерахунку розмір доплати до пенсії позивача склав 63454,77 грн. (а.с.212).

Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідач, виконуючи рішення суду у даній справі, і надалі обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром з липня 2021 по травень 2022 року, що суперечить вимогам чинного законодавства та рішенню Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зобов`язано здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Вказані обставини свідчать, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 діяло з порушенням вимог статті 129-1 Конституції України та частини 1 статті 370 КАС України, відповідно до якого судове рішення є обов`язковим до виконання, як в даній справі, так і в інших справах, в яких рішення набрало законної сили.

При цьому, позивач в заяві в порядку статті 383 КАС України, серед іншого, вказував на обставину обмеження Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розміру його пенсії максимальним розміром при перерахунку пенсії з 01.03.2023, та без врахування доплати до пенсії, передбачену постаново КМУ № 713 та рішення по справі № 300/386/22.

Однак, суд зазначає, що правова оцінка дій відповідача щодо розрахунку розміру пенсії позивача без врахування доплати до пенсії 2000,00 грн., відповідно до постанови КМУ № 713, без врахування рішення по справі № 300/386/22, та відповідно, перерахунку пенсії з 01.03.2023 без обмеження максимального розміру пенсії не були предметом розгляду у справі № 300/2037/22.

Як наслідок, надавати їм оцінку в контексті приписів статті 383 КАС України в межах розгляду цієї заяви у суду підстав немає.

Таким чином, у випадку незгоди з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області щодо обмеження розміру пенсії після проведення перерахунку з 01.03.2023, не врахування доплати до пенсії 2000,00 грн., відповідно до постанови КМУ № 713 позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою в загальному порядку.

Крім того, приписами статті 383 КАС не передбачено можливості за наслідками розгляду відповідної заяви зобов`язувати відповідача, суб`єкта владних повноважень, вчиняти будь-які дії на користь позивача.

Також, щодо тверджень позивача про те, що виплату пенсії необхідно проводити в розмірі 20494,07 грн., суд зазначає наступне.

Так, вирішуючи спір у цій справі суд не визначав конкретних сум пенсії, які відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу. Суми розміру пенсії позивача для нарахування та виплати такої з 01.04.2019 судом не обумовлювалися та не з`ясовувалися під час судового розгляду в контексті їх виплат на майбутнє.

Суд в чергове нагадує, що правова оцінка встановлення правомірності виплати пенсії з обмеженням такої максимальним розміром, базувалася виключно на доказах пенсійних виплат за період з квітня 2019 року по травень 2022 року і не могла стосуватися майбутніх періодів, оскільки судове рішення не може охоплювати собою правовідносини щодо яких правове регулювання може змінитися, внаслідок чого не відомо чи будуть права позивача порушені в майбутньому.

Доводи позивача про виплату фіксованої суми у майбутньому (а саме - 20494,07 грн., поза межами періоду квітня 2019 травня 2022) під час виконання вищевказаного рішення суду стосуються обставин, які не були предметом спору у справі № 300/2037/22. Відповідно, правова оцінка судом їм не надана та не може надаватися в порядку статті 383 КАС.

Таким чином, з рахуванням правової оцінки наданої вище, суд дійшов висновку, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22 відповідачем не виконано в повному обсязі, чим порушено права та законні інтереси позивача, що, як наслідок, є підставою для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 .

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15, від 02.02.2016 у справі № 804/14800/14.

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 № 3рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене та з врахуванням положень частини 6 статті 383 КАС України статті 249 КАС України, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, надіславши її на адресу Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для вжиття відповідних заходів щодо усунення причин та умов, що спряли порушенню закону, а саме положень статті 129-1 Конституції України та статті 370 КАС України щодо неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22, в частині обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром за період з липня 2021 по травень 2022 року.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в ухвалі, суд встановлює обов`язок відповідачу впродовж тридцяти днів після отримання цієї ухвали повідомити Івано-Франківській окружний адміністративний суд про результати розгляду та виконання вказаної ухвали.

На підставі наведеного та керуючись статтями 241, 243, 248, 249, 283 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 300/2037/22 задовольнити частково.

Визнати противними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 в частині обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром за період з липня 2021 по травень 2022 року .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вжити заходи щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України та статті 370 КАС України, що призвели до неповного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 300/2037/22 нездійснення перерахунку та виплату пенсії за період з липня 2021 по травень 2022 року без застосування обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області тридцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22.

Копію ухвали направити позивачу до відома, а до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 300/2037/22.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.