Справа № 753/14342/23
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/65/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області Брика М.Г. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/14342/23 між суддями від 16 серпня 2023 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 17 серпня 2023 року.

Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року подану заяву було залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання зазначеної ухвали.

На виконання вимог ухвали позивачем 15 вересня 2023 року до суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої відповідачем у справі він зазначає Головне управління національної поліції в Кіровоградській області, а також просить суд витребувати від зазначеної установи копію постанови серії БАД 85349 від 05 серпня 2023 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру від 18 вересня 2023 року, позивач зареєстрований на території Дарницького району м. Києва.

Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та задоволено клопотання позивача про витребування від відповідача копії постанови серії БАД 85349 від 05 серпня 2023 року. Розгляд справи призначено за правилами статті 286 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.

03 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

09 жовтня 2023 року від Кропивницького районного управління поліції ГУ НП у Кіровоградській області надійшла інформація, у якій зазначено, що управління не може надати суду оригінал чи копію постанови серії БАД 85349 від 05 серпня 2023 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки вона була надіслана до Дарницького ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) для виконання.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року було призначено судове засідання у зазначеній справі на 20 листопада 2023 року.

20 листопада 2023 року розгляд справи було відкладено на 12 грудня 2023 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

У судове засідання 12 грудня 2023 року з`явився позивач. Представник відповідача до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судового відправлення, яке повернулося на адресу суду.

Позивачем було заявлено клопотання про витребування від Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) постанову БАД № 85349 від 05 серпня 2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення, оскільки з відповіді Кропивницького районного управління поліції ГУ НП у Кіровоградській області, яка надійшла до суду раніше, вбачається, що вказана постанова була надіслана до Дарницького ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) для виконання. Окрім того, позивач просив суд витребувати копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яке було відкрито на підставі постанови БАД № 85349 від 05 серпня 2023 року.

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) належним чином завірену копію постанови БАД № 85349 від 05 серпня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення; належним чином завірену копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 73292027. Розгляд справи було відкладено на 19 січня 2024 року.

19 січня 2024 року судове засідання у справі не відбулось через відсутність судді на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Наступне судове засідання було призначено на 13 лютого 2024 року.

29 січня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 12 грудня 2023 року Дарницьким ВДВС суду надіслано витребувані документи.

У судове засідання 13 лютого 2024 року сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів учасників справи, будь-яких клопотань з процесуальних питань суду не подавали. Враховуючи те, що позивач надавав свої пояснення у судовому засіданні 12 грудня 2023 року, представник відповідача надіслав суду відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність сторін.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, врахувавши відзив відповідача, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 085349 від 5 серпня 2023 року поліцейським РУП Брик М.Г. НОМЕР_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою, другою статті 122 КУпАП (з урахуванням приписів статті 36 КУпАП), а саме те, що керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Криворізькій, 42 в смт Новгородка, порушив вимоги пунктів 8.1, 14.6 (г) ПДР України: здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж 50 м до пішохідного переходу та під час обгону порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія), пересік її.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на нього штраф в розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із такою постановою працівника поліції та звертаючись із відповідним позовом до суду позивач вказав, що він дійсно 5 серпня 2023 року рухався на своєму автомобілі Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 в смт Новгородка та був зупинений працівниками поліції, була складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаними пунктами в ній, зокрема пункт 14.6 (г), який забороняє обгін у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості, хоча на місці працівник поліції йому казав та це також зазначено у постанові, що він здійснив обгін ближе ніж 50 метрів до пішохідного переходу. На вказане позивач зауважив, що обігнав вантажівку вже за пішохідним переходом, та там не було суцільної лінії дорожньої розмітки, проте вказане було проігноровано поліцейським. Просив скасувати постанову, оскільки не вчиняв порушень ПДР, вказаних в ній та провадження у справі закрити.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 8.1 ПДР України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.5 ПДР України визначено, що дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Згідно розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 ; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 ;

Крім того, відповідно до пункту 14.6 (в) обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та 100 м - поза населеним пунктом

Частина перша статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані за частиною першою, другою статті 122 КпАП України, проте без зазначення доказів про вчинене ним правопорушення, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, де в графі 7 «до постанови додаються» відсутня будь-яка інформація, за умови, що позивач не погоджується із вчиненим правопорушенням, водночас відповідачем доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушення не надано.

Надаючи відзив на позовну заяву, представник відповідача вказав, що стягнення застосовано до позивача без будь-яких порушень, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення. При розгляді справи поліцейський оцінив всі обставини справи, докази вчинення позивачем правопорушення.

Поряд з цим, жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вивчивши та дослідивши які працівник поліції дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою, другою статті 122 КУпАП та як наслідок наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, до відзиву додано не було.

Крім того, суд зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушив пункт 14.6 (г) ПДР, який забороняє обгін у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості та при цьому в описовій частині постанови вказано, що позивач здійснив обгін ближче ніж 50 м до пішохідного переходу (пункт 14.6 (в)).

Доказів того, що позивач здійснив обгін у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості до відзиву не додано.

Суд вказує, що відповідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналогічна за своїм змістом вимога міститься й у статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна також містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими документами.

Тобто, КУпАП зобов`язує суб`єкта владних повноважень, що використовує свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної, поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху України, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі порушення, передбачені статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із частиною другою вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 зазначено, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для виконання визначених статтею 245 КУпАП завдань на орган чи посадову особу, яка розглядає справи про адміністративні правопорушення, статтею 280 КУпАП покладено обов`язок з`ясувати всі обставини для встановлення істини у справі.

Для доведення того чи іншого факту орган чи посадова особа, уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, повинна навести відповідні докази.

Частиною першою статті 251 КУпАП визначено поняття доказів та наведено їх види, а частиною другої цієї статті обов`язок щодо їх збирання покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідачем у справі не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, при винесенні постанови серії БАД № 085349 від 5 серпня 2023 року, роз`яснення позивачу прав, передбачених статтею 268 КУпАП, строку оскарження постанови відповідно до статті 289 КУпАП, тобто дотримання вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

За наведених обставин, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, оскільки суперечить стандартам доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011.

Поряд з цим, суд відхиляє доводи позивача про те, що оскаржувана постанова підлягає також скасуванню з тих підстав, що вона винесена за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцем знаходження відповідного органу, враховуючи таке.

Частиною четвертою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З вказаних норм Кодексу України про адміністративні правопорушення випливає, що протокол у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, передбачене частиною першою, другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не складається, при цьому розгляд такої справи здійснюється, а постанова у ній виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином здійснення поліцейським розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідало нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, постанова, яка винесена без додержання вказаних вище норм діючого законодавства, не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою, другою статті 122 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд вважає за необхідне скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 5 серпня 2023 року серія БАД № 085349 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першою, другою статті 122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 121, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серія БАД № 085349 від 5 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою, другою статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою, другою статті 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 1 березня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова