Справа № 167/119/24
Суддя: Сіліч І. І.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 167/119/24
Номер провадження 2-а/167/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Сіліча І. І.,

при секретарі судових засідань - Матвійчук Л. О.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 32/2в від 30 січня 2023 року.

Позов обгрунтовує тим, що 30 січня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права. ОСОБА_3 вказує, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в його діях ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення правопорушення. В порушення вимог ст. 283 КУпАП в постанові не вірно зазначено дату її винесення, а саме: для уточнення даних ОСОБА_1 необхідно було з`явитися до Луцького районного ТЦК 23 січня 2024 року, а постанова була прийнята 30 січня 2023 року.

Разом з тим, відповідачем при складенні оскаржуваної постанови № 32/2в від 30 січня 2023 не враховано та не надано належної оцінки причин неприбуття ОСОБА_1 до військомату. Вказує, що є інвалідом третьої групи довічно. Напередодні звертався за стоматологічною допомогою, де йому було вирвано два зуба, що підтверджується довідкою лікаря. На підставі чого погано себе почував, що унеможливлювало його прибуття до Луцького районного ТЦК для уточнення даних.

Крім того, відповідачем в оскаржуваній постані не конкретизовано норми, які ним порушено, що фактично обмежує його право на захист, не зазначено за якою саме ознакою кваліфіковані його дії за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП: за ознакою повторності винення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, чи за ознакою вчинення такого порушення в особливий період.

Таким чином, вважає, що постанова винесена незаконно, без дослідження суб`єктивної сторони правопорушення та за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Ураховуючи вищенаведене просить суд постанову № 32/2в від 30 січня 2023 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

21 лютого 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що 22 січня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23 січня 2024 року. Однак станом на 22 січня 2024 року останній за викликом не з`явився. По даному факту 30 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та 30 січня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Вказує, що при притягненні до адміністративної відповідальності було враховано, що правопорушення вчинено позивачем в особливий період. Крім того, при винесенні постанови було зроблено технічну опечатку, вказано дату складання 30 січня 2023 року замість 30 січня 2024 року.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено 16 лютого 2024 року о 09 год 00 хв.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 04 березня 2024 року суду надала заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_4. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити. Вказує, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є правомірною.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 30 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №32/2в про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 30 січня 2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 23 січня 2024 року о 09 годині не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження медичної комісії під час воєнного стану, відповідно до врученої повістки під особистий підпис, чим порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію» та п. 2 додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення війського обліку призовників, військовозобов`язаних, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 2 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення полягає у тому, що суб`єкт відповідальності, будучи належним чином сповіщеним, не прибув до військового комісаріату без поважних причин.

Предметом даного спору є правомірність/протиправність постанови № 32/2в від 30 січня 2023 року, якою застосовано до позивача штраф в розмірі 3400 грн за порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію» та п. 2 додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення війського обліку призовників, військовозобов`язаних» та скоєння адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, фабула правопорушення є не конкретною, не розкрито її зміст в повному обсязі, зокрема в останній не зазначено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 210-1 КУпАП чи вчинення правопорушення в особливий період, що є кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за якою кваліфіковані дії особи.

Крім того, в резолютивній частині оскаржуваної постанови не міститься інформації про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку`визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно абз. 3 ч.9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори», поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються, зокрема: хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем.

ОСОБА_1 вказує, що обставини викладені в постанові № 32/2в від 30 січня 2023 року про накладення на нього штрафу у сумі 3400 грн не відповідають дійсності, а подія і склад правопорушення відсутні.

Крім того, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в його діях ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення правопорушення. В порушення вимог ст. 283 КУпАП в постанові не вірно зазначено дату її винесення, а саме: для уточнення даних ОСОБА_1 необхідно було з`явитися до Луцького районного ТЦК 23 січня 2024 року, а постанова була прийнята 30 січня 2023 року.

Разом з тим, відповідачем при складенні оскаржуваної постанови № 32/2в від 30 січня 2023 не враховано та не надано належної оцінки причин неприбуття ОСОБА_1 до військомату. Як вказує ОСОБА_1 , напередодні звертався за стоматологічною допомогою та йому було вирвано два зуба. Дана обставина підтверджується довідкою лікаря стоматолога. На підставі чого останній погано себе почував, що унеможливлювало його прибуття до Луцького районного ТЦК для уточнення даних. Однак дані обставини до уваги взяті не були.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що постанова № 32/2в від 30 січня 2023 року не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі необхідно задовольнити.

У відповідності до ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 32/2в від 31 січня 2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником Захаровим Валерієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 04 березня 2024 року.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2, місцезнаходження: АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_2.

Представника відповідача: головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, робоча адреса: АДРЕСА_3.

СУДДЯ: І.І.Сіліч