Справа № 380/16549/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/16549/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не включення до наказу від 24.11.2022 № 1430 та не видачі ОСОБА_1 посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи "Відрядження";

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не включення до наказу від 24.11.2022 № 1430 та забезпечення ОСОБА_1 коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом).

- Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію сум добових витрат та витрат на найм житлових приміщень за час перебування у службовому відрядженні за період з 25.11.2022 по 20.12.2022, в сумі 19050 грн;

- Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати всієї суми, що належать працівникові при звільненні, з дня звільнення, з 31.01.2023, по день фактичного повного розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження служби на підставі наказу ГУНП від 24.11.2022 № 1430 у період з 25.11.2022 по 20.12.2022 він був відряджений до Житомирського районного управління поліції ГУНП. Водночас ГУНП безпідставно не здійснило виплату компенсації сум добових витрат та витрат на найм житла за час перебування у службовому відрядженні, відповідно до наказу № 1430, тому позивач вимушений звернутися до суду для відновлення порушених прав та стягнення з відповідача на його користь невиплачених грошових коштів за добовими витратами та витратами на оренду житла у загальній сумі 19050 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що відповідно до п. 4 розділу 3 Інструкції № 672 поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу.

Відповідачем було направлено запит від 08.08.2023 № 946/26/01-2023 до відділу документального забезпечення ГУНП в Житомирській області про для надання інформації чи отримував ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2023 №1430 посвідчення про відрядження.

11.08.2023 надійшла відповідь №421/11/01-2023, в якій відділ документального забезпечення зазначив, що ОСОБА_1 талон посвідчення про відрядження, відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2022 №1430, не отримував.

Виходячи з вище вказаного ГУНП в Житомирській області діяло відповідно до Інструкції №672, натомість ОСОБА_1 не виконав обов`язку щодо отримання посвідчення про відрядження, а тому відсутні належні обґрунтування позивача, у чому полягала протиправна бездіяльність ГУНП в Житомирській області.

Що стосується забезпечення коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом) то відповідно до п. 4 розділу 3 Інструкції № 672 поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу.

Тобто ОСОБА_1 повинен був самостійно звернутись до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції та подати талон посвідчення про відрядження для отримання авансу, а тому твердження позивача щодо протиправної бездіяльності ГУНП та не включення до наказу № 1430 та не забезпечення його авансом є безпідставними.

Також відповідач зазначає, що відділом правового забезпечення до УФЗБО ГУНП в Житомирській області був направлений запит від 08.08.2023 №947/26/01/2023, щоб надали інформацію чи отримував ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2022 №1430 звіт про використання коштів, талон посвідчення про відрядження, чи здійснювалась виплата ОСОБА_1 компенсація сум добових витрат та витрат на найм житла.

10.08.2023 до ВПЗ ГУНП надійшла відповідь №986/29/01-2023 в якій УФЗБО ГУНП зазначають, що первинні бухгалтерські документи, а саме: наказ, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів до УФЗБО ГУНП в Житомирській області на ім`я ОСОБА_1 не надходило.

В зв`язку з цим, добові витрати та витрати за найм житла у відповідності до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2022 №1430 не здійснювались, оскільки ОСОБА_1 не надав документів, що посвідчують вартість витрат під час відрядження. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 03.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 , відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 05.02.2021 № 46 о/с був призначений на посаду заступника начальника районного управління поліції начальника слідчого відділення Коростенського районного управління поліції ГУНП.

Згідно з наказом ГУНП від 30.01.2023 № 43 о/с позивача, заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділення Коростенського районного управління поліції ГУНП відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції з 31.01.2023.

Під час проходження служби на вказаній вище посаді у м. Коростень Житомирської області на підставі наказу ГУНП від 24.11.2022 № 1430 (далі по тексту наказ № 1430) у період з 25.11.2022 по 20.12.2022 позивач був відряджений до Житомирського районного управління поліції ГУНП.

14.06.2023 позивач звернувся із запитом до ГУНП з проханням повідомити, які суми добових витрат та витрат на найм житла були йому виплачені у зв`язку з перебуванням у відрядженні згідно з наказом ГУНП від 24.11.2022 № 1430.

13.07.2023 на зазначений запит позивач отримав відповідь від 19.06.2023 № 70зі/29/01-2023, згідно з якою до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП наказ ГУНП від 24.11.2022 № 1430 не надходив, в зв`язку з чим не було проведено оплату послуг за найм житла та добових. Одночасно проінформовано, що кошти за відрядження сплачуються при надходженні до УФЗБО наказу про відрядження, а також звіту про використання коштів витрачених у відрядженні згідно талону посвідчення із гербовими печатками про прибуття та вибуття із місця відрядження.

До відділу документального забезпечення ГУНП в Житомирській області відповідачем направлено запит від 08.08.2023 № 946/26/01-2023, для надання інформації чи отримував ОСОБА_2 відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2023 №1430 посвідчення про відрядження.

11.08.2023 надійшла відповідь №421/11/01-2023, в якій відділ документального забезпечення зазначив, що ОСОБА_1 талон посвідчення про відрядження, відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2022 №1430, не отримував.

Відділом правового забезпечення до УФЗБО ГУНП в Житомирській області був направлений запит від 08.08.2023 №947/26/01/2023, щодо надання інформації чи отримував ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2022 №1430 звіт про використання коштів, талон посвідчення про відрядження, чи здійснювалась виплата ОСОБА_1 компенсація сум добових витрат та витрат на найм житла.

10.08.2023 до ВПЗ ГУНП надійшла відповідь №986/29/01-2023 в якій УФЗБО ГУНП зазначають, що первинні бухгалтерські документи, а саме: наказ, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів до УФЗБО ГУНП в Житомирській області на ім`я ОСОБА_1 не надходило.

В зв`язку з цим, добові витрати та витрати за найм житла у відповідності до наказу ГУНП в Житомирській області від 24.11.2022 №1430 не здійснювались

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірну бездіяльність протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної бездіяльності з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 року №672, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2017 №1042/30910 (далі - Інструкція №672), службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Основними завданнями службових відряджень є, зокрема надання практичної допомоги в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції.

Щодо не включення до наказу від 24.11.2022 № 1430 та забезпечення ОСОБА_1 коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом).

Згідно пункту 1 розділу II Інструкції № 672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.

Зміна строків відрядження або пунктів призначення здійснюється шляхом видання нового наказу.

У разі направлення поліцейських для проведення оперативно-розшукових заходів у наказі можуть не зазначатися пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення). Водночас ці відомості зазначаються у завданні, витяг з якого чи копія якого додається до звіту про використані кошти, надані на відрядження (далі - звіт про використання коштів).

Отже, Наказ ГУНП в Житомирській області від 24.11.2022 №1430 видано відповідно до вимог Інструкції № 672, в якому вказано всі відомості, які передбачені даною інструкцією.

Пунктом 2 розділу II Інструкції № 672 встановлено, зокрема, що строк відрядження не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року N 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» (далі - постанова КМУ N 98), та випадків, передбачених пунктами 4 та 6 цього розділу.

З дозволу керівника органу поліції або особи, яка виконує його обов`язки, ураховується затримка у відрядженні з причин, що не залежать від відрядженого поліцейського, за наявності підтвердних документів. При цьому загальний строк відрядження не може перевищувати 60 календарних днів.

Відповідно до п.3 розділу II Інструкції № 672 поліцейським, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 розділу II Інструкції № 672 строк службового відрядження поліцейського, який направляється в межах України для участі в антитерористичних операціях і здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, а також здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні (далі - операція Об`єднаних сил), не повинен перевищувати періоду проведення таких операцій.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 8 розділу ІІІ Інструкції №672 поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи Відрядження (далі - картка АІС Відрядження), які оформлюються відрядженою особою.

Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження.

На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер.

Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.

Посвідчення про відрядження підписується керівником органу поліції або його першим заступником, заступниками відповідно до їх компетенції та скріплюються гербовою печаткою.

Поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу.

Усі витрати на службове відрядження відшкодовуються лише за наявності оригіналів документів, що засвідчують вартість цих витрат.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції №672 витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови КМУ №98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року N 59, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 року за N 218/2658 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 березня 2011 року N 362) (із змінами).

Відповідно до абзацу 1 пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 2 лютого 2011 №98 в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, установлено що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів, відшкодовуються: 1) витрати: на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті); на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях; на побутові послуги, що включені до рахунків на оплату вартості проживання у місцях проживання (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), але не більш як 10 відсотків сум добових витрат для держави, до якої відряджається працівник, визначених у додатку 1 до цієї постанови, за всі дні проживання; на бронювання місць у готелях (мотелях) у розмірах не більш як 50 відсотків вартості місця за добу; на користування постільними речами в поїздах; на оформлення закордонних паспортів; на оформлення дозволів на в`їзд (віз); на оплату вартості страхового поліса життя або здоров`я відрядженого працівника або його цивільної відповідальності (у разі використання транспортного засобу) за наявності оригіналу такого поліса з відміткою про сплату страхового платежу, якщо згідно із законами держави, до якої відряджається працівник, або держав, територією яких здійснюється транзитний рух до зазначеної держави, необхідно здійснити таке страхування; на обов`язкове страхування та інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження; на оплату службових телефонних розмов.

Згідно п.14 Розділу ІІІ Інструкції №672 розміри добових витрат та гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу визначаються відповідно до додатка 1 до постанови КМУ N 98.

Пунктом 16 Розділу ІІІ Інструкції №672 встановлено, що після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС Відрядження у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

Матеріали справи не місять доказів подання ОСОБА_3 після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів до бухгалтерської служби картки АІС Відрядження у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

Відповідно до пункту 18 розділу ІІІ Інструкції, якщо до бухгалтерської служби звіт про використання коштів подано заповненим неповністю, з помилками та/або без підтвердних документів, його разом зі всіма документами повертають поліцейському без виконання.

Поліцейський у строк до трьох робочих днів з часу повернення звіту про використання коштів повинен подати до бухгалтерської служби виправлений звіт про використання коштів та підтвердні документи.

Отже, Інструкцією № 672 встановлено обов`язок подати документи про перебування у відрядженні саме у строк п`яти робочих днів після повернення зі службового відрядження.

Положення Інструкції № 672 передбачають прямий обов`язок позивача отримати посвідчення про відрядження та зазначають, що виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.

Позивачем на надано жодних належних та допустимих доказів щодо звернення ним для отримати посвідчення про відрядження, заповнення всіх його реквізитів, після чого у разі необхідності подання талону посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу.

З огляду на викладене, позивач не виконав положення Інструкції № 672, а тому відповідач правомірно не здійснив відшкодування добових витрат та витрат на найм житлових приміщень за час перебування у службовому відрядженні.

Відповідно не полягають задоволенню і похідні вимоги позивача про нарахування й виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати всієї суми, що належать працівникові при звільненні, з дня звільнення, з 31.01.2023, по день фактичного повного розрахунку.

Таким чином позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 28.02.2024 року.

Суддя Гавдик З.В.