Справа № 931/154/24
Суддя: Кідиба Т. О.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 931/154/24
Провадження № 2-а/931/3/24
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

04.03.2024 року смт. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Кідиба Т.О., вивчивши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Локачі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Грищука Віктора Павловича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

28.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Локачинського районного суду із вищезазначеним позовом.

04.03.2024 року від представника позивача надійшла заява про передачу справи за підсудністю до Іваничівського районного суду Волинської області за місцем проживання позивача.

Вивчивши позовну заяву, вважаю, що вищевказаний позов необхідно направити за підсудністю з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 статті 20 КАС України встановлений перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, зокрема і адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У даній справі позивач оскаржує постанову серії ЕНА № 1400470 від 08.02.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Локачі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Грищуком Вікторем Павловичем, згідно з якою його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121-3 КУпАП.

Відповідачами у справі позивачем було визначено поліцейського сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Локачі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Грищука Віктора Павловича та Головне управління Національної поліції у Волинській області.

Вважаю, що процесуальний статус зазначених позивачем відповідачів необхідно визначити на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі, позаяк

Так, відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 1 статті 121-3.

Відповідно до ч.1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.6 ст.4 КАС України).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 121-3 КУпАП, інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 4 статті 126 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статті 222 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, оскільки відповідач - поліцейський сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Локачі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Грищук В.П. є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, отже не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом, суд зазначає, що належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою, в цьому випадку - Головне управління Національної поліції у Волинській області.

При цьому, чинний КАС України, на відмінну від ЦПК України та ГПК України, не передбачає можливості розгляду справи за місцезнаходженням філії або представництва юридичної особи.

Згідно з детальної інформації про юридичну особу, місцезнаходженням Головного управління Національної поліції у Волинській області є м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, Волинської області, що територіально відноситься до підсудності Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Як вбачається з позовної заяви та відповіді № 472434 від 29.02.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до підсудності Іваничівського районного суду Волинської області.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Згідно з Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, порушення адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Виходячи із наведеного, вважаю, що дана справа не підсудна Локачинському районному суду Волинської області, а тому, враховуючи клопотання представника позивача, де він просив за вибором позивача направити справу на розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області, вказане клопотання необхідно задовольнити та передати справу за підсудністю на розгляд до вищезазначеного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача.

На підставі наведеного та керуючись статтею 20, 25, 26, 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Локачі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Грищука Віктора Павловича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - передати на розгляд за підсудністю до Іваничівського районного суду Волинської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04.03.2024 року.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба