Справа № 120/7396/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 березня 2024 р. Справа № 120/7396/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 13.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу за Списком №2 період її роботи з 25.07.1984 по 24.04.2018 у ДП «Вінницький завод «Кристал» та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.10.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 06.06.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що рішенням від 13.01.2023 № 36 позивачу відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Так, до пільгового стажу не зараховано період догляду за дитиною до 3х років, оскільки у свідоцтві НОМЕР_1 про народження дитини - відсутній штамп про отримання паспорту. Також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи, відповідно пільговій довідці №10/47 від 23.06.2020, оскільки довідка про пільговий характер роботи не відповідає вимогам чинного законодавства та додатку №5 до Постанови КМУ №637 від 12.08.1993, а саме у пільговій довідці зазначено посилання на статтю 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також у пільговій довідці від 23.06.2020 №10/47 за період роботи з 26.07.1984 по 31.12.1991 зазначене прізвище " ОСОБА_1 ", яке не може відповідати первинним документам (на підставі яких повинна видаватися довідка), оскільки прізвище " ОСОБА_1 " у заявниці стало тільки після одруження у 1998 році, відповідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 21.06.1998.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив такі обставини.

06.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наслідками розгляду вказаної заяви було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 13.01.2023 № 36 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу роботи. Відповідно рішення пенсійного органу, страховий стаж особи становить 33 роки 1 місяць 1 день.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до 3-х років ( ОСОБА_3 ), оскільки у свідоцтві НОМЕР_1 про народження дитини - відсутній штамп про отримання паспорту. Для зарахування цього періоду до загального стажу, до свідоцтва про народження необхідно долучити паспорт дитини;

- до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи, відповідно пільгової довідки №10/47 від 23.06.2020, оскільки довідка про пільговий характер роботи не відповідає вимогам чинного законодавства та додатку №5 до Постанови КМУ №637 від 12.08.1993, а саме у пільговій зазначено посилання на статтю 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також у пільговій довідці від 23.06.2020 №10/47 за період роботи з 26.07.1984 по 31.12.1991 зазначене прізвище " ОСОБА_1 ", яке не може відповідати первинним документам (на підставі яких повинна видаватися довідка), оскільки прізвище " ОСОБА_1 " у заявниці стало тільки після одруження у 1998 році, відповідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 21.06.1998.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" № 1058-VI пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

В силу положень частини першої статті 114 Закону № 1058-VI, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-VI на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів догляду за дитиною до 3-х років, суд зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи (пункт е) та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (пункт ж).

Водночас за змістом статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Відповідно до п. 11 Порядку № 637, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI, актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Враховуючи викладене, приписами Порядку № 637 визначено альтернативні варіанти підтвердження факту народження дитини - на підставі свідоцтва про народження або паспорту, при цьому вказана норма не надає переваг одному з цих документів.

В контексті приписів Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» свідоцтво про народження є безспірним доказом факту народження дитини.

При цьому суд зазначає, що не залежно від того чи працювала позивач фактично, чи здійснювала догляд за дитиною, цей період у будь-якому випадку підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню в частині підстав не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 25.07.1984 по 01.12.2008 у ДП "Вінницький завод "Кристал", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевказаної норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема й уточнюючих довідок.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в уточнюючій у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту працівників зайнятих на роботах за Списками № 1 та № 2 наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати, з поміж інших документів, трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 26.07.1984, позивач у період з 25.07.1984 по 01.12.2008 працювала на ДП "Вінницький завод "Кристал" на посаді "огранщика алмазів у діаманти".

Відповідно до довідки ДП "Вінницький завод "Кристал" від 23.06.2020 № 10/47 ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ДП "Вінницький завод "Кристал" і за період з 26.07.1984 по 31.12.1991 (за виключенням відпустки без збереження заробітної плати з 10.08.1986 по 20.08.1896) виконувала роботи по огранюванню алмазів у діаманти в виробництві "оброблення металу" без використання робототехніки за професією "огранувальник алмазів у діаманти", що передбачена Списком № 2 розділ XV, пункт 10а, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365 (доповнюється до Списку № 2 розділ XV пункт 10а, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 "Металообробка".

Вперше професія "огранувальник алмазів у діаманти" внесена до Списків виробництв, робот, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10, які діяли з 01.01.1992.

Судом встановлено, що впродовж періоду роботи позивача на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" (з 25.07.1987 по 11.04.1990) ця посада не відносилася до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Зазначену посаду включено до Списку № 2 лише постановою від 12.04.1990.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

У прикладі, що наведений в додатку 1 йдеться про випадок коли Громадянин Д. у період з 01.01.75 до 31.12.92 працював муляром в бригаді мулярів і його посаду віднесено до Списку № 1 постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10. Тобто постанову про включення посади до списку прийнято у період коли особа продовжувала її займати і в такому випадку до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

У прикладі наведеному нормотворцем у додатку 2 описано випадок коли Громадянин М. у період з 01.03.68 до 02.05.93 працював водієм вантажного автомобіля на вивезенні гірничої маси з Першотравневого кар`єру, який досяг 150-метрової глибини 01.06.1970. Умова щодо віднесення його посади до Списку № 1 вперше була передбачена постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10. Тобто, як і в попередньому прикладі (додаток № 1), постанову про включення посади до списку прийнято у період коли особа продовжувала її займати і в такому випадку до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Водночас у додатку 3 описано приклад коли Громадянин К. у період з 01.01.1975 до 30.11.1991 працював муляром в бригаді мулярів. У період його роботи застосовувався Список № 2 затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173, яким зазначена професія не була передбачена, тому цей період роботи до пільгового стажу не зараховується, відповідно права на пенсію за віком на пільгових умовах особа не має.

Отже, аналіз процитованих правових норм та наведених законодавцем у тексті нормативно - правового акта прикладів (правил) його застосування дає підстави для таких висновків.

За загальним правилом при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Із додатків 1 та 2 випливає, що до пільгового стажу може бути зарахований весь період роботи навіть у тому випадку, коли він повністю не охоплений часом дії відповідного Списку № 1 чи № 2. Однак у такому випадку обов`язковою умовою є зайнятість особи на відповідній посаді за списком № 1 чи № 2 хоча б частину періоду після включення цієї посади до одного чи іншого списку. Проте у випадку коли особа прийнята на посаду та звільнена із неї до віднесення цієї посади до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, то вона в силу норми першого речення пункту 3 Порядку № 383 позбавлена права на зарахування періоду роботи до пільгового стажу як і права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Узагальнюючи встановлені обставини спірних правовідносин та їх нормативне регулювання суд зауважує, що у період роботи позивача на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" (з 02.04.1984 по 11.04.1990), діяв Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах". Список у редакції на час роботи не відносив посаду "огранувальник алмазів" до числа тих, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Разом тим, враховуючи, що з 12.04.1990 посада "огранувальник алмазів у діаманти" включена до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365, а ОСОБА_1 продовжила працювати на такій посаді, то вона має право на зарахування всього періоду роботи з 25.07.1984 по 01.12.2008 до пільгового стажу при дотриманні вимог, передбачених законодавством.

Разом з тим з приводу аргументів спірного рішення про неможливість зарахування до пільгового стражу позивача періоду роботи відповідно довідки про пільговий характер роботи від 10/47 від 23.06.2020, а саме те, що довідка не виповідає додатку № 5 Порядку № 637, суд вказує про наступне.

Як було зазначено судом вище, згідно із статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, і тільки за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 26.07.1984, позивач у період з 25.07.1984 по 01.12.2008 працювала на ДП "Вінницький завод "Кристал" на посаді "огранщика алмазів у діаманти".

Таким чином, невідповідність довідки про пільговий характер роботи від 10/47 від 23.06.2020 вимогам додатку № 5 Порядку № 637, в частині зазначення статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може бути правомірною підставою для незарахування позивачеві до пільгового стажу роботи, періоду підвтердженого відомостями трудової книжки.

Крім того, як зазначав суд вище відповідно до пункту 3 Порядку № 383 право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року - підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Так, уточнююча довідка ДП "Вінницький завод "Кристал" від 23.06.2020 № 10/47 мітить відомості щодо зайнятості позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 у період 26.07.1984 по 31.12.1991 (7 років 4 місяців 24 дні).

В контексті наведеного, суд зауважує, що період роботи з 25.07.1984 по 21.08.1992 не потребує проведення атестації робочих місць.

Разом з тим, з приводу періоду з 22.08.1992 по 01.12.2008, суд враховує наступне.

19.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, якій зайняті на роботах із шкідливими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими та важкими умовами праці не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Також Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.09.2014 у справі № 21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та враховуючи зазначені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, та встановлені у цій справі обставини, суд вважає, що відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць за період з 22.08.1992 по 01.12.2008 не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу відповідного періоду роботи позивача.

З огляду на викладене, суд вказує, що позивач підтвердив пільговий стаж роботи на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" у період з 25.07.1984 по 01.12.2008 на ДП "Вінницький завод "Кристал", відповідно такий підлягає зарахуванню до спеціального (пільгового) стажу ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення від 13.01.2023 № 36, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Як наслідок це рішення підлягає скасуванню.

Разом з тим, беручи до уваги наявність необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, встановлену за наслідками розгляду цієї справи, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно пунктом 2 частини 2 статті 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тому позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.07.1984 по 01.12.2008 на ДП "Вінницький завод Кристал" та призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо дати з якої позивач має право на призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-VI пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року № 21-1 (далі Порядок №22-1) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) (п.1.9).

З огляду на викладене пенсію за віком на пільгових умовах необхідно призначити позивачу з 06.01.2023 - дати звернення із відповідною заявою, а не як просить позивач з 20.10.2022.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень у розмірі 800,00 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 13.01.2023 № 36, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.01.2023, зарахувавши до її страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку та до пільгового стажу період роботи з 25.07.1984 по 01.12.2008 на ДП "Вінницький завод Кристал".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 800 грн (вісімсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна