Справа № 200/3437/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року справа №200/3437/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року (повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року) у справі № 200/3437/23 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання протиправним та скасування рішення №3/XII/XXXIV/1 від 24 грудня 2021 року про відмову у наданні статусу учасника бойових дій; зобов`язання прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 24 грудня 2021 року №3/ХІІ/ХХХIV/1, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій, шляхом оформлення рішення відповідно до Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого Наказом МВС України № 395 від 23 травня 2019 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що докази, які позивач надав до суду в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, не є належними та є такими, що не підтверджують поважність причин пропуску строку.

Крім того, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини пропуску позивачем процесуального строку, отже, апелянт вважає, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Щодо суті спірних правовідносин звертає увагу суду апеляційної інстанції на документи, що були подані позивачем до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, серед них, зокрема: заява, копія паспорта та ідентифікаційного коду, копія довідки УМВС України на Донецькій залізниці про проходження служби, копія наказу УМВС України на Донецькій залізниці по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням, копія трудової книжки, копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, які не є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій передбачених пунктом 4 Порядку № 413 ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд не наводить жодного документа, який був би доказом безпосереднього залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Суд першої інстанції підтвердив той факт, що відповідно до чинного законодавства України на момент виникнення спірних правовідносин підставою надання учасника бойових дій позивачу е перелік документів визначених пунктом 4 Порядку № 413.

З оскаржуваного судового рішення та матеріалів даної справи вбачається, що Позивач згідно з реєстрів брав участь у складі слідчо-оперативних груп для виїзду на місця скоєння кримінальних правопорушень, тобто фактично виконував свої службові обов`язки передбаченні Законом України «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Також, факт виконання саме службових обов`язків Позивачем підтверджується показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які у судовому засіданні підтвердили, що: «...Позивачуперіодз 07.04.2014 рокупо 30.09.2014 рокуприймав участь у складі слідчого оперативної групи при розслідуванні злочину за ст.113 КК України; здійснював охорону мостів у с. Дронівка та біля 10 км перегону Брусіно; згідно графіку здійснював добові чергування санаторію профілакторію «Щурівський»; працював у складі фільтраційної групи (центру) та здійснював перевірку осіб в потягах та пасажирських вокзалів, супроводжував потяги на ст. Лиман-ст. Ізюм».

З оскаржуваного судового рішення та матеріалів даної справи вбачається, що позивач згідно з реєстрів брав участь у складі слідчо-оперативних груп для виїзду на місця скоєння кримінальних правопорушень, тобто фактично виконував свої службові обов`язки, передбачені Законом України «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункти 4 Порядку № 413 покази свідків не є підставою для підтвердження безпосередньої участі працівників МВС у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, така участь підтверджується виключно документами.

Посилання суду першої інстанції на те, що Комісією МВС не вирішувалось питання щодо заслуховування пояснень позивача, свідків відповідно до пункт 6 Порядку № 413 є хибною думкою, оскільки такими повноваженнями наділена Міжвідомча комісія, яка утворюються відповідно до пункту 5 Порядку № 413.

Вказане свідчить, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, неповно досліджено докази і встановлені обставин у справі, не застосовано Закон України «Про боротьбу з тероризмом» та неправильне застосування норм прав, зокрема Порядку № 413, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції встановлено лише його перебування у складі сил та засобів, що залучалися до участь в Антитерористичній операції.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до Положення формою роботи Комісії є засідання. Таким чином прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду поданих документів належить до дискреційних повноважень Комісії.

Суд за відсутності відповідних законодавчих підстав (доказів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції районах її проведення) зобов`язав Комісію прийняти рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій, чим втрутився в дискреційні повноваження апелянта.

Також апелянт наголошує на те, що судом першої інстанції проігноровано висновки Верховного Суду в аналогічних спорах, які є застосовними до цих правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 ,виданий Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області08 червня 2001 року), є особою, що претендує на надання статусу учасника бойових дій.

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни ()у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України має адміністративну процесуальну дієздатність.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 30.03.2009 по 30.09.2014 року працював на оперативних посадах у відділі державної служби по боротьбі з економічною злочинністю Лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій області. У зв`язку з оголошенням антитерористичної операції позивач з 07.04.2014 по 30.09.2014 року перебував у зоні її проведення у місті Красний Лиман Донецької області та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у період її проведення. Зазначив, що звернувся до Голови комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України із заявою від 18.06.2019 року про розгляд документів, підтверджуючих його безпосередню участь в антитерористичній операції, та надання йому статусу учасника бойових дій. Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України було надано відповідь, згідно до якої зазначено, що долучені до заяви документи не відповідають вимогам п.4 Порядку, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня2021 року по справі №200/2155/21-а було зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянути документи стосовно надання позивачу статусу учасника бойових дій. На адвокатський запит з питань виконання вищезазначеного рішення Департамент юридичного забезпечення повідомив, що Комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянуто документи стосовно надання позивачу статусу учасника бойових дій та за результатами прийнято рішення від 24грудня 2021 року № 3/XII/XXXIV/1 про відмову в наданні позивачу статусу учасника бойових дій. Рішення відповідача №3/XII/XXXIV/1 від 24 грудня 2021 року про відмову у наданні статусу учасника бойових дій вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

По суті позовних вимог відповідач зазначав, що Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, визначено Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, у редакції чинній на час відрядження позивача так і діючій на сьогодні редакції, безумовною підставою для надання статусу учасника бойових дій є безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції, що підтверджується наказами антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції. Будь-які інші органи, в т.ч. і територіальні органи МВС, не мають повноважень підтверджувати факт безпосередньої участі особи в антитерористичній операції в районах її проведення.

Відповідач зазначав, що позивачем було подано до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, наступні документи: заява, згода на збір та обробку персональних даних, копія паспорта та ідентифікаційного коду, копія довідки Головного управління МВС України в Донецькій області, копія архівного витягу від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, які не є доказами про залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення та надання йому статусу учасника бойових дій.

Покликаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі № 360/2336/19 відповідач зазначав, що виконання своїх службових обов`язків хоча і в районі проведення АТО, але не пов`язаних із заходами з протидії терористичної діяльності, не є підставою вважати, що позивач персонально та безпосередньо залучався до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Однією з обов`язкових умов для визнання особи такою, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО, є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО. Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена відповідними наказами командира штабу АТО.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, наступне.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_3 позивач працював в органах МВС України в період з 30.03.2009 по 30.09.2014 року.

У вказаний період позивач працював оперуповноваженим сектору Державної боротьби з економічною злочинністю лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці.

Відповідно до Довідки від 12.08.2019 р. за вих. № 128, яка видана Управлінням МВС України на Донецькій залізниці, зазначено, що ОСОБА_1 період з квітня 2014 р. по вересень 2014 року дійсно працював в Управлінні МВС України на Донецькій залізниці та отримував відповідне грошове забезпечення.

Вказане також підтверджується службовою характеристикою, яка видана керівником позивача.

12.09.2019 року представник позивача звернувся до Голови Ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці з адвокатським запитом щодо надання інформації стосовно участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції.

23.09.2019 року Управлінням МВС України на Донецькій залізниці надано відповідь, відповідно до якої номенклатурні справи тимчасового зберігання до ліквідаційної комісії не надходили, у зв`язку з чим, надати копії книги нарядів, витягів з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, матеріалів службових (спеціальних) розслідувань, які свідчать про безпосередню участь ОСОБА_1 у складі СОГ лінійного відділу на станції Красний Лиман УМВС України на Донецькій залізниці та виконання останнім в силу своєї посади завдань, пов`язаних із запобіганням та припиненням злочинної діяльності та забезпечення безпеки населення на території проведення АТО за період з 07.04.2014 року по 30.09.2014 року. Кримінальні та адміністративні справи, відповідно до матеріалів яких можливо було б надати інформацію про виконання ОСОБА_1 слідчих дій, доручень по кримінальним та адміністративним справам були передані до територіальних підрозділів ГУМВС (УМВС) України в областях. Повідомлено, що надати витяг у формі роздруківки (скриншотів тощо) або довідку з ІПС «Армор», яка свідчить про участь ОСОБА_1 у складі СОГ лінійного відділу на станції ОСОБА_5 не є можливим, у зв`язку з тим, що Управління МВС України на Донецькій залізниці не перебуває у стадії ліквідації та доступ до Інформаційно пошукової системи «Армор» у ліквідаційній комісії відсутній. Проінформували, що відповідно до наявних наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру про СБУ про зарахування працівників УМВС України на Донецькій залізниці до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО ОСОБА_1 до складу вищезазначених сил та засобів не залучався.

11.10.2019 року представник позивача звернувся до Першого заступника Міністра МВС України щодо надання інформації відносно позивача.

22.10.2019 року Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України надано відповідь, відповідно до якої статус учасника бойових дій без наказу АТЦ при СБУ про залучення, надавався категоріям осіб для яких це передбачено пунктами 11,19,20 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення чи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 року №413.

18.06.2020 року представник позивача звернувся до голови комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни із заявою про прийняття рішення про розгляд документів, що підтверджують участь в АТО та надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Департаментом персоналу УМВС України в Донецькій області надано відповідь листом від 19.07.2019 року, відповідно до якої при розгляді звернення виявлено, що долучені документи не відповідають вимогам п.4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечені їх здійснення від 20.08.2014 року №413. Запропоновано звернутись до ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці для оформлення належним чином, з дотриманням вимог п.4 Порядку №413, документів для розгляду на комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання надання відповідного статусу.

15.12.2020 року представник позивача звернувся до начальника Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області з адвокатським запитом щодо надання інформації відносно позивача.

15.12.2020 року представник позивача звернувся до Міністра МВС України з адвокатським запитом щодо надання інформації відносно позивача.

28.12.2020 року згідно відповіді Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області Черкашинін О.С. не є стороною кримінального провадження у жодному кримінальному правопорушенні, з числа розслідуваних слідчим відділенням Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, тому надати доступ до ознайомлення з кримінальними провадженнями чи надати копії процесуальних документів, у яких він можливо брав участь при проведенні слідчих (розшукових) дій як співробітник правоохоронного орану, відсутні законні підстави.

29.12.2020 року Департаментом інформатизації МВС України надано відповідь, відповідно до якої в ІІПС міститься інформація про ЄО №174 від 01.07.2014 року, за даними якого відомості про участь ОСОБА_1 у складі СОГ ЛВ на станції Красний Лиман УМВС України на Донецькій залізниці відсутні.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №200/2155/21-а було встановлено наступне.

З метою встановлення факту участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, судом у якості свідків допитані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які згідно ст.212 КАС України були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердили, що позивач у період з 07.04.2014 року по 30.09.2014 року приймав участь у складі слідчого оперативної групи при розслідуванні злочину за ст.113 КК України; здійснював охорону мостів у с. Дронівка та біля 10 км перегону Брусіно; згідно графіку здійснював добові чергування санаторію профілакторію «Щурівський»; працював у складі фільтраційної групи (центру) та здійснював перевірку осіб в потягах та пасажирських вокзалів, супроводжував потяги на ст.Лиман-ст.Ізюм.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердили, що позивач патрулював мікрорайон Південний у м. Лиман на постійній основі згідно графіку чергування.

Також, свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив про безпосереднє, неодноразове чергування позивача на території санаторія профілакторія «Щурівський» з метою його охорони та зазначив про те, що він разом із позивачем брав участь у складі фільтраційних груп.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №200/2155/21-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання бездіяльності з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни щодо неприйняття рішення про надання статусу учасника бойових дій (відмови в наданні такого статусу), зобов`язання повторно розглянути документи стосовно надання статусу учасника бойових дій. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни щодо неприйняття рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій (відмови в наданні такого статусу).Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянути документи стосовно надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

На звернення представник позивача із адвокатським запитом №20 від 08 червня 2023 року стосовно надання інформації про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2155/21-а, Департаментом юридичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України надано відповідь листом від 19.06.2023 року №790А3/12-742-2023, відповідно до якої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від06.09.2021 у справі № 200/2155/21-а Комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянуто документи стосовно надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та за результатами прийнято рішення від 24 грудня 2021 № 3/XII/XXXIV/1 про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Відповідно до витягу з протоколу №3 засідання комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 24 грудня 2021 року ухвалено рішення з огляду на те, що матеріали не містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення, відповідно до абзацу 6 пункту 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 та відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Положення про комісію МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2019 року №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07 червня 2019 року №588/33559, відмовити у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 24 грудня 2021 року №3/ХІІ/ХХХIV/1 відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій на підставі пункту 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 та відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Положення про комісію МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2019 року №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07 червня 2019 року №588/33559.

Вирішуючи спірні правовідносини, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються: […] особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони Україні […], які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; […].

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі Порядок № 413).

Пунктом 1 Порядку № 413 визначено, що він визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та категорії таких осіб.

Пунктом 2 Порядку № 413 визначено, що статус учасника бойових дій надається […] особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС […], які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до п. 2-1 Порядку № 413, статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Згідно п. 3 Порядку № 413, райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

Відповідно до п. 4 Порядку № 413 в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення:

для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

В редакції, чинній на час залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції, означена норма п. 4 Порядку № 413 була викладена наступним чином: «підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є:

документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення)».

Пунктом 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в […] МВС […] (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку; […].

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23 травня 2019 року № 395 (далі Положення № 395), визначає основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи.

Пунктами 2-5 розділу II «Основні завдання та права Комісії» Положення № 395 визначено, що основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни особам (осіб), що зазначені у пункті 2 розділу I цього Положення, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу МВС.

З метою забезпечення виконання покладених на неї завдань, Комісія має право: заслуховувати в разі потреби пояснення працівників МВС, щодо яких подано документи, свідків, представників органів державної влади, громадських організацій, рад ветеранів; подавати на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - міжвідомча комісія) документи зі спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання; повертати документи суб`єктам звернення з метою подальшого їх доопрацювання в разі виявлення недоліків (помилок), що унеможливлюють прийняття рішення; відкладати розгляд документів у межах строків їх розгляду для встановлення додаткових обставин, що мають істотне значення для прийняття рішення.

У місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) за наявності передбачених законодавством України підстав приймається рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - рішення Комісії) за формою, наведеною в додатку до цього Положення.

Комісія приймає рішення про: надання статусу учасника бойових дій; надання статусу учасника війни; відмову в наданні статусу учасника бойових дій; відмову в наданні статусу учасника війни; позбавлення статусу учасника бойових дій; позбавлення статусу учасника війни.

Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни в разі подання на її розгляд документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій та містять достатні докази про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення та докази, необхідні для встановлення статусу учасника війни.

Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни в разі:

1) відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни;

2) надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 2 розділу I цього Положення;

3) подання документів державними органами, військовими частинами (органами, підрозділами) або підприємствами, установами та організаціями, матеріалів службових перевірок та інших документів, що встановлюють факт недостовірної інформації про участь особи в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, або подання недостовірних даних про особу;

4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни питання про надання особі відповідного статусу може повторно виноситися на розгляд Комісії за рішенням Міністра внутрішніх справ України або особи, яка виконує його обов`язки.

Пунктами 1, 6-8 розділу IV «Організація роботи Комісії» Положення № 395 визначено, що документи, що надсилаються на розгляд Комісії, оформлюються із дотриманням вимог чинного законодавства України щодо захисту персональних даних і доступу до публічної інформації та завіряються в установленому законодавством порядку.

Результати засідання Комісії оформлюються протоколом засідання Комісії, який підписують голова Комісії, його заступник, секретар та інші члени Комісії, що брали участь у засіданні.

На підставі протоколу засідання Комісії оформлюється відповідне рішення Комісії, яке підписується головою і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою МВС.

Рішення Комісії може бути оскаржене особою, щодо якої його прийнято, в судовому порядку.

Пунктом 1 розділу V «Особливості надання статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни за участь в антитерористичній операції чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях» Положення № 395 встановлено, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій особам рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, на підставі документів, визначених пунктом 4 Порядку.

Виходячи з системного текстуального аналізу приписів п. 4 Порядку № 413, як в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, так і на час залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції, суд дійшов висновку, що буквальне тлумачення вказаної норми не передбачає вичерпного переліку документів, якими підтверджується безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення.

Більш того, вказана норма передбачає, що такий статус може бути підтверджений одним із наведених у зазначеній нормі документів або іншими офіційними документами, виданими державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, тобто сукупністю будь-яких документів, які містять достатні докази для надання статусу учасника бойових дій, з можливістю їх альтернативного застосування.

Задовольняючи позов, місцевий суд зазначив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №200/2155/21-а, з метою встановлення факту участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, судом у судовому засіданні були допитані свідки, які вказали, що позивачу період з 07.04.2014 року по 30.09.2014 року брав участь у складі слідчо-оперативної групи при розслідуванні злочину за ст.113 КК України; здійснював охорону мостів у с. Дронівка та біля 10 км перегону Брусіно; згідно графіку здійснював добові чергування санаторію профілакторію «Щурівський»; працював у складі фільтраційної групи (центру) та здійснював перевірку осіб в потягах та пасажирських вокзалів, супроводжував потяги на ст. Лиман - ст. Ізюм; патрулював мікрорайон Південний у м. Лиман на постійній основі згідно графіку чергування; виконував безпосереднє, неодноразове чергування позивача на території санаторія профілакторія «Щурівський» з метою його охорони та зазначив про те, що він разом із позивачем брав участь у складі фільтраційних груп.

В матеріалах справи наявна таблиця відомостей с зазначенням зареєстрованих подій на лінійному відділі на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці, де зазначено склад слідчо-оперативної групи, в тому числі вказано оперуповноваженого сектору Державної боротьби з економічною злочинністю лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці Черкашинін О. С., номер та дату зареєстрованих кримінальних проваджень, а саме: 26.05.2014 за ст.185 ч.2; 01.07.2014 за ст.113 ч.1; 11.07.2014 за ст.185 ч.1; 01.08.2014 за ст. 185 ч.2; 05.09.2014 за ст. 185 ч.1, ст.309 ч.1; 11.09.2014 за ст. 263 ч.1; 15.09.2014 за ст. 185 ч.1.

До складу слідчо-оперативної групи до якої входив оперуповноважений сектору Державної боротьби з економічною злочинністю лінійного відділу на станції Красний Лиман Управління МВС України на Донецькій залізниці Черкашинін О. С. входив і ОСОБА_2 .

Представником позивача на адресу суду надано докази про отримання статусу учасника бойових дій свідками, які були у справі №200/2155/21-а, а саме ОСОБА_2 видано посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 видано посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вважав доведеною обставину, що у період з 07 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

По-перше, та обставина, що Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23 травня 2019 року № 395 (далі Положення № 395), не встановлює особливостей для працівників органів МВС, не впливає на сутність спору.

В пункті 1 розділу V Положення № 395 (фактично так само як і в Положенні № 868) прямо передбачено, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій особам рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, на підставі документів, визначених пунктом 4 Порядку № 413.

Отже, затвердження Міністерством внутрішніх справ України Положення № 395, яким визнано таким, що втратило чинність Положення № 868, не впливає на сутність правовідносин щодо документів, якими підтверджується можливість надання статусу учасника бойових дій, що визначені Порядком № 413.

По-друге, та обставина, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №200/2155/21-а встановлено факт виконання саме службових обов`язків позивачем підтверджується показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які у судовому засіданні підтвердили, що: «...Позивачу період з 07.04.2014 року по 30.09.2014 року приймав участь у складі слідчого оперативної групи при розслідуванні злочину за ст.113 КК України; здійснював охорону мостів у с. Дронівка та біля 10 км перегону Брусіно; згідно графіку здійснював добові чергування санаторію профілакторію «Щурівський»; працював у складі фільтраційної групи (центру) та здійснював перевірку осіб в потягах та пасажирських вокзалів, супроводжував потяги на ст. Лиман-ст. Ізюм».

В матеріалах справи наявний лист Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці №156 жд/лк від 23.09.2019 року про те, що відповідно до наявних наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про зарахування працівників УМВС України на Донецькій залізниці до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей ОСОБА_1 до складу вищезазначених сил та засобів не залучався, у зв`язку з чим, надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі/ районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей не є можливим.

В своїй постанові від 06 квітня 2021 року в справі № 360/2336/19, залишаючи касаційну скаргу особи без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій про відмову в позові про зобов`язання надати статус учасника бойових дій, - без змін, Верховний Суд зазначив, що жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, як того вимагає пункт 4 Порядку № 413 …, позивачем не надано (пункт 31).

Так само, в нинішній справі позивачем не надано таких доказів, тому висновки, викладені Верховним Судом у справі № 360/2336/19, є релевантними до спірних правовідносин.

Позивач та суд першої інстанції не навели жодного документа, який був би доказом безпосереднього залучення позивача з 07 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року 07.0 до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, місцевим судом порушено вимоги процесуального законодавства.

Згідно до статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», в редакції чинній на момент відрядження Позивача до районів проведення антитерористичної операції, зазначено, що координацію діяльності суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» управління антитерористичною операцією покладено на Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

В статті 13 цього Закону за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Як вбачається з вищевикладеного, Порядком № 413, у редакції чинній на час спірних правовідносин, так і діючій на сьогодні редакції, безумовною підставою для надання статусу учасника бойових дій є безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції, що підтверджується наказами антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції.

Будь-які інші органи, в т.ч. і територіальні органи МВС, не мають повноважень підтверджувати факт безпосередньої участі особи в антитерористичній операції в районах її проведення.

Виконання своїх службових обов`язків, хоча і в районі проведення АТО, але не пов`язаних із заходами з протидії терористичної діяльності, не є підставою вважати, що позивач персонально та безпосередньо залучалася до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

До такого самого висновку дійшов Верховний Суд, який постановою від 06.04.2021 року у справі № 360/2336/19 встановив, що:

«32. ……. довідкою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 18.06.2015 №ВДЗ/5664/А підтверджено лише, що позивач перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань.

33. Натомість доказів про залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення позивачем не надано.

35. Верховний Суд зазначає, що посилання позивача на наказ Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.06.2015 №158, ………, довідку Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 18.06.2015 № ВДЗ/5664/А не свідчать про те, що він у період часу з 31.07.2014 по 28.05.2015 брав безпосередню участь в АТО, оскільки такий період часу є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції.

36. Натомість однією з обов`язкових умов для визнання особи такою, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО, є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО. Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена відповідними наказами командира штабу АТО».

Відповідно до пункти 4 Порядку № 413 покази свідків не є підставою для підтвердження безпосередньої участі працівників МВС у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, така участь підтверджується виключно документами.

Посилання суду першої інстанції на те, що Комісією МВС не вирішувалось питання щодо заслуховування пояснень позивача, свідків відповідно до пункт 6 Порядку № 413 є помилковим, оскільки такими повноваженнями наділена Міжвідомча комісія, яка утворюються відповідно до пункту 5 Порядку № 413.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції встановлено лише перебування позивача у складі сил та засобів, що залучалися до участь в Антитерористичній операції. Але, перебування у складі сил та засобів та безпосередня участь підтверджується різними документами АТЦ СБУ у відповідності до Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Обов`язковою умовою для визнання особи такою, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО, є безпосередня участь такої особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Також, така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена відповідними наказами командира штабу АТО.

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, що підтверджують перебування позивача у підпорядкуванні керівництва штабу АТО у спірний у цій справі у період з 31.07.2014 по 28.05.2015 та свідчать про безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, тому підстав для задоволення позовних вимог не існує.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку позивачем звернення до суду апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою та поновив позивачу строк звернення до суду з позовною заявою, про що зазначено в ухвалі про поновлення строку звернення до суду від 03 листопада 2023 року

Колегія суддів цілком погоджується з такими висновками та не приймає доводи апеляційної скарги в цій частині також.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі № 200/3437/23 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне судове рішення 29 лютого 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко