Справа № 200/2879/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Справа№200/2879/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов Донецької обласної державної адміністрації до відповідача 1: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідача 2: Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Донецька обласна державна адміністрація звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача 1: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідача 2: Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г., в якій просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. щодо винесення постанови від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 26 800,00 грн., постанови від 15.05.2023 НОМЕР_3 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в розмірі 402,67 грн. на виконання виконавчого листа у справі №200/874/22;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн. з позивача;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в розмірі 402,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 лютого 2023 року та 28 лютого 2023 року на офіційну електрону адресу Донецької обласної державної адміністрація (ІНФОРМАЦІЯ_2) надійшла вимога державного виконавця Григорян О.Г. (далі - відповідач 2) про зобов`язання позивача повідомити про виконання рішення суду у справі №200/874/22 у строк до 24.02.2023 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1) з посиланням на те, що в разі невиконання вимоги до позивача будуть застосовані штрафні санкції. Позивач зауважив, що оскаржив до Донецького окружного адміністративного суду дії відповідачів стосовно: визнання протиправними дії відповідача 1 щодо винесення вимоги від 14 лютого 2023 року № НОМЕР_3/20.1/3 та вимоги від 28 лютого 2023 року № НОМЕР_3/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі № 200/874/22; визнання протиправними та скасувати вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 14 лютого 2023 року НОМЕР_3/20.1/3, від 28 лютого 2023 року НОМЕР_3/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі № 200/874/22. Позивач зазначив, що своїм рішенням Донецький окружний адміністративний суд у справі №200/798/23 позов Донецької обласної державної адміністрації до старшого державного виконавця Григорян Оксани Грайровни, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги - задоволено частково, визнано протиправними та скасовано вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 14 лютого 2023 року № НОМЕР_3/20.1/3 , від 28 лютого 2023 року № НОМЕР_3/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі №200/874/22. Позивач зауважив, що судом у рішенні від 29 березня 2023 року у справі №200/798/23 встановлено наступне: «Проте як вбачається з матеріалів справи постанова про відкриття виконавчого провадження від 15 листопада 2022 року № НОМЕР_3 була направлена на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не є офіційною електронною адресою позивача, тобто він не був своєчасно проінформований про існування відкритого виконавчого провадження, в якому він є боржником. З урахуванням наведеного, вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 14 лютого 2023 року НОМЕР_3/20.1/3, від 28 лютого 2023 року НОМЕР_3/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі №200/874/22 підлягають визнанню протиправними та скасуванню». Позивач закцентував свою увагу на тому, що незважаючи на рішення суду від 29.03.2023 року у справі № 200/798/23, відповідач 2 винесла постанову від 15.05.2023 НОМЕР_3/20.1/3 про стягнення виконавчого збору з нього у розмірі 26800,00 гривень, постанову від 15.05.2023 № НОМЕР_3/20.1/3 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 402,67 гривень. Також відповідач 2 винесла постанову від 15.05.2023 № НОМЕР_3/20.1/3 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Позивач зауважив, що відповідач 2 при винесенні оскаржених постанов здійснила теж саме порушення, як при винесенні вимог, які є предметом оскарження у справі № 200/798/23, а саме не надіслала на його адресу постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022 на підставі виконавчого листа у справі № 200/874/22. Позивач зазначив, що відповідач 2 не встановила обставини та належним чином не дослідила факту отримання чи неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022 на підставі виконавчого листа у справі № 200/874/22, в результаті чого його права як сторони виконавчого провадження були порушені. Позивач зазначив, що відповідно до регламенту роботи Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 14.04.2023 року на засіданні комісії відповідно до порядку денного виносилось питання щодо обов`язкового виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року у справі №200/874/22 та 14 квітня 2023 року було видано посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , тим самим судове рішення виконано. Позивач зауважив, що таким чином, ним було виконано рішення суду від 18.08.2022 року у справі № 200/874/22 та видано ОСОБА_1 посвідчення нового зразка «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19___році» (категорія 1) серії А синього кольору. Позивач просив визнати протиправними дії відповідача 2 щодо винесення постанови від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 26 800,00 грн., постанови від 15.05.2023 НОМЕР_3 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в розмірі 402,67 грн. на виконання виконавчого листа у справі №200/874/22 та визнати ці постанови протиправними, та як наслідок скасувати їх.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що на виконанні у Відділі перебував виконавчий лист № 200/874/22 виданий 12.10.2022 Донецьким окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію (далі - позивача) в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка «Учасник ліквідації внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у 19___році» категорія 1) серії А синього кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення та видати ОСОБА_1 посвідчення нового зразка «Учасник ліквідації внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у 19___році» категорія 1) серії А синього кольору. 15.11.2022 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 та водночас, 15.11.2022 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 26 800 грн. Копію зазначеної постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Відповідач зазначив, що позивачем (боржником) не доведено належних доказів реальної неможливості виконання судового рішення до моменту відкриття провадження. Разом з тим, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень та добровільне виконання рішення боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок, який не може бути поставлений у залежності від поведінки стягувача. Крім того, положення статті 27 Закону не пов`язує можливість стягнення з боржника виконавчого збору в залежності від причин невиконання рішення. Тому, в державного виконавця були відсутні підстави для не стягнення з боржника виконавчого збору. Відповідач зауважив, що виключний перелік підстав, за яких виконавчий збір не стягується, визначений в частинах 5, 9 статті 27 Закону, які у даному випадку були відсутні та в межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову від 15.11.2022 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 402,67 грн. Постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Відповідач 1 закцентував свою увагу на тому, що виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Відповідач зауважив, що думка позивача, котрий вважає, що у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавець не в праві вчиняти виконавчі дії є хибною, оскільки викладена думка та наведені правові висновки Верховного Суду стосуються випадку у разі повного виконання рішення суду боржником ще до початку його примусового виконання. Однак, у справі яка розглядається, рішення суду виконано після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідач зазначив, що у виконавчому листі № 200/874/22 виданим 12.10.2022 Донецьким окружним адміністративним судом зазначено адреса боржника: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого,6 та відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), Краматорська міська територіальна громада відноситься до територій можливих бойових дій з 24.02.2022, та направлення поштової кореспонденції на зазначену територію було ускладнено. Рішенням суду від 29.03.2023 року по справі № 200/798/23 встановлено: «позивачу стало відомо про існування постанов від 15 листопада 2022 року про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, оскільки вони додатково були направлені 14 лютого 2023 року вже на офіційну електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 Донецької обласної державної адміністрації». Відповідач зауважив, що таким чином, позивач дізнався про вищевказані постанови вже 14 лютого 2023 року, однак, в судовому порядку їх не оскаржував. Станом на 15.05.2023 виконавчий збір самостійно боржником не сплачено, проте були наявні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 статті 39 Закону. Відповідно до вимог частини 3 статті 40 Закону, у разі закінчення виконавчого документа з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону) 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Також, станом на 15.05.2023 боржником не сплачено витрати виконавчого провадження та згідно частини 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9¬15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження. Відповідач 1, вважає, що державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом, а тому підстави для задоволення позовної заяви - відсутні. Відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2023 заяву Донецької обласної державної адміністрації про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.07.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2023 зупинено провадження по адміністративній справі № 200/2879/23 до набрання законної сили судовим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі №200/798/23 за позовом Донецької обласної державної адміністрації до старшого державного виконавця Григорян Оксани Грайровни, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.02.2024 поновлено провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у задоволенні заяви представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо пропущення позивачем строку оскарження спірних постанов відмовлено.

Про відкриття провадження у справі, та поновлення провадження у справі позивач та відповідачі були повідомлені належним чином, відповідно до наявної у них реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата «07.07.2023» та «23.02.2024» відповідно.

Будь яких пояснень, заперечень, заяв та/або клопотань від учасників по справі після поновлення провадження у цій справі до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року по адміністративній справі №200/874/22 позов ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Донецькій обласній державній адміністрації від 16.04.2020, оформлене протоколом № 4 в частині відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1).

Зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__році" (категорія 1) серії А синього кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення та видати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__році" (категорія 1) серії А синього кольору.

12 жовтня 2022 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 200/874/22.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Берзінь Сергій Людвигович звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року по адміністративній справі №200/874/22, заява датована 04.11.2022 року, відповідно до штампів розташованих у нижньому правому куті заяви, вона надійшла до Міністерства юстиції України 08.11.2022 та була передана на виконання 14.11.2022 року.

15 листопада 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Григорян Оксаною Грайровною прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження.

Супровідними листами від 15 листопада 2022 року постанови: про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчать наявні копії в матеріалах справи супровідних листів НОМЕР_3/20.1/3.

14 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Григорян Оксаною Грайровною винесено вимогу № НОМЕР_3/20.1/3, якою зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повідомити про виконання рішення суду у справі № 200/874/22 у строк до 24 лютого 2023 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вказану вимогу та постанови від 15 листопада 2022 року: про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2.

28 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Григорян Оксаною Грайровною винесено вимогу № НОМЕР_3/20.1/3, якою зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повідомити про виконання рішення суду у справі № 200/874/22 у строк до 7 березня 2023 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вказану вимогу направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії відповіді Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 06.03.2023 №01-21/1010/0/201-23, в якій було зазначено наступне, що відповідач 2 надсилаючи на адресу позивача вимогу від 14.02.2023 НОМЕР_3/20.1/3 не повно встановив обставини та належним чином не дослідив факту отримання чи неотримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022 на підставі виконавчого листа у справі №200/874/22 в результаті чого, Донецька обласна державна адміністрація в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позбавлена права знати про відкриття виконавчого провадження стосовно рішення у справі №200/874/22, як сторона виконавчого провадження та здійснювати дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження». На сьогодні до Донецького окружного адміністративного суду подано позов від Донецької обласної державної адміністрації до старшого державного виконавця, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Додатково звертаємо увагу на те, що наразі Регіональною комісією виконується робота обов`язкового характеру на виконання рішення суду від 18.08.2022 року у справі №200/874/22, а саме проводяться заходи щодо підтвердження статусу «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» ОСОБА_1 .

Судом було встановлено, що вважаючи дії відповідача щодо винесення оскаржених вимог протиправними, а оскаржені вимоги такими, що суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження» та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом, що стало предметом розгляду у справі №200/798/23 Донецьким окружним адміністративним судом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2023 по справі №200/798/23 вирішено: позов Донецької обласної державної адміністрації до старшого державного виконавця Григорян Оксани Грайровни, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 14 лютого 2023 року № НОМЕР_3/20.1/3, від 28 лютого 2023 року № НОМЕР_3/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі № 200/874/22.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції на користь Донецької обласної державної адміністрації судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/798/23 від 21.02.2024 постановлено: апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 р. у справі № 200/798/23 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 р. у справі № 200/798/23 - скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

17 квітня 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Григорян Оксаною Грайровною винесено вимогу № НОМЕР_3/20.1/3, якою зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повідомити про виконання рішення суду у справі № 200/874/22 у строк до 25 квітня 2023 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вказану вимогу направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії відповіді Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 24.04.2023 №01-21/1813/0/201-23, в якій було зазначено наступне, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2022 по справі №200/874/22 проведено засідання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи оформлене протоколом №1 від 14.04.2023 року, на якому вирішено видати посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 1) серії А ОСОБА_1 . Дану відповідь від позивача було отримано відповідачем 1 від 26.04.2023 №63679-9-23, про що свідчить у нижньому правому куті відповіді відповідний штамп про отримання вхідної кореспонденції.

15.05.2023 старшим державним виконавцем Григорян О.Г. було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_3, відповідно до якої встановлено, що листом від 26.04.2023 Департаментом соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації повідомлено про повне та фактичне виконання рішення суду. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 ЗУ «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №200/874/22 виданого 12.10.2022 закінчити.

15.05.2023 старшим державним виконавцем Григорян О.Г. було прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП НОМЕР_3, відповідно до якої постановлено, стягнути з боржника Донецької обласної державної адміністрації в особі регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 402,67 грн.

15.05.2023 старшим державним виконавцем Григорян О.Г. було прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП НОМЕР_3, відповідно до якої постановлено, стягнути з боржника Донецької обласної державної адміністрації в особі регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виконавчий збір у розмірі 26 800,00 грн.

Вказані постанови від 15 травня 2023 року: про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом зазначив, що відповідач 2 при винесенні оскаржуваних постанов здійснила теж саме порушення, як при винесенні вимог, які є предметом оскарження у справі № 200/798/23, а саме не надіслала на адресу позивача постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022 на підставі виконавчого листа у справі № 200/874/22, не встановила обставини та належним чином не дослідила факту отримання чи неотримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022 на підставі виконавчого листа у справі №200/874/22, в результаті чого права позивача як сторони виконавчого провадження були порушені.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення оскаржуваних постанов протиправними, а оскаржені постанови такими, що суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження» та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що судове рішення ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною другою та четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Суд зазначає, що за ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Статтею 1 Закону Закон № 1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 2 Закону № 1404, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

За ст. 13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За частиною 3 статті 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 19 Закону 1404-VIII, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4 ст. 19 Закону 1404-VIII).

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону 1404-VIII боржник, серед іншого, зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону 1404-VIII).

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що відкрито виконавче провадження відповідачем 2 було 15.11.2022 року після отримання відповідної заяви представника ОСОБА_1 від 04.11.2022 та яке надійшло до виконання 14.11.2022 року.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 статті 26 цього Закону визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 1, 3 та 4 ст.27 Закону «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже на виконання цих приписів, відповідачем 2 було винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 15.11.2022 ВП НОМЕР_3, відповідно до якої зазначено, що у відповідності до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата з 1 жовтня становить - 6700 грн., та керуючись статтями 3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» було постановлено стягнути з позивача 26800 грн.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до розділу VI «Фінансування виконавчого провадження» Наказу Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 №512/5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (чинної станом на дату винесення спірних постанов), фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554 (п.1).

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. (п.2).

Відповідно до розділу І «Види витрат виконавчого провадження» Наказу Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження від 29.09.2016 №2830/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1300/29430 (далі Наказ), відносяться:

1.Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2.Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

3.Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5.Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8. Сплата судового збору.

9. Оплата вчинюваних нотаріальних дій.

10. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

11. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Наказу, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Відповідачем 2 було прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.11.2022 ВП НОМЕР_3 відповідно до якої було зазначено, за рахунок стягнутих з боржника коштів підлягають компенсуванню витрати виконавчого провадження відділу примусового виконання рішень, пов`язаних з організацією проведення виконавчих дій, у відповідності до наступного розрахунку: конверт середній С5 0,30х8=2,40 грн.; рекомендований лист з повідомленням про вручення (маркувальна машина+20% х 42 х 5= 210 грн.; простий лист (маркувальна машина + 20% ПДВ) 10.80 х 3 = 32,40 грн.; папір офісний А4 (1 аркуш) 0,14х28= 3,92 грн.; витрати тонера на друк 1 аркуша А4 1,68х44=84,92 грн.; скоба для стиплера 0,003х10=0,03 грн.; користування АСВП 69 грн. з огляду на викладене, на день відкриття виконавчого провадження мінімальна сума при відкритті виконавчого провадження становить 402,67 грн. Ураховуючи викладене, керуючись ст.42 Закону відповідно до п.2 Розділу VI Інструкції №512/5, відповідачем 2 було постановлено стягнути з позивача витрати виконавчого провадження в сумі 402,67 грн.

У постановах про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження прийнятих відповідачем 2 від 15.11.2022 був зазначений строк пред`явлення до виконання три місяці, тобто до 15.02.2023 включно.

Дані постанови: про відкриття, про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження були надіслані на електронну адресу Донецької обласної державної адміністрації - ІНФОРМАЦІЯ_1, що не заперечується сторонами по справі ту було встановлено під час розгляду справи №200/798/23.

Окремо в рішенні суду прийнятому Донецьким окружним адміністративним судом по справі №200/798/23 було зазначено: - «І лише з отриманням вимоги державного виконавця від 14 лютого 2023 року позивачу стало відомо про існування постанов від 15 лютого 2022 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, оскільки вони додатково були направлені 14 лютого 2023 року вже на офіційну електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 Донецької обласної державної адміністрації», що також не заперечується сторонами по справі.

Судом встановлено, що відповідач 2 отримавши інформацію від Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 24.04.2023 року на свою вимогу щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/874/22, відповідно до якої було встановлено, що було проведено засідання Регіональної комісії з визначення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи оформлене протоколом №1 від 14.04.2023 року на якому вирішено видати посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 1) серії А ОСОБА_1 , тобто вимоги зазначені у виконавчому листі виданому по справі №200/874/22 Донецьким окружним адміністративним судом були фактично виконані тільки 14.04.2023 року.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом, відповідачем 2 керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.05.2023.

Відповідно до частини 2 розділу VI Інструкції №512/5, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідачем 2 враховуючи вищенаведене, було прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.05.2023, в якій було зазначено, що 15.11.2022 одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (мінімальних). Копію постанови направлено боржнику для виконання. Однак станом на 15.05.2023 витрати виконавчого провадження самостійно боржником не сплачено. Враховуючи зазначене, було постановлено стягнути з позивача витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 402,67 грн.

Як встановлено судом, постанову про закінчення виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.05.2023 року відповідачем 2 було надіслано на офіційну електронну адресу позивача: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями супровідних листів, що також не заперечується позивачем по справі та зазначається ним у його позовній заяві.

Суд враховує, що позивач у даній справі не оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022 за ВП № НОМЕР_3, та не оскаржує постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.11.2022 строк якої вичерпав себе 15.02.2023 року.

Спірним у справі є питання щодо прийнятої відповідачем 2 постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 402,67 грн. саме від 15.05.2023, яку він отримав 19.06.2023 відповідно до штампу вхідної кореспонденції.

Суд проаналізувавши вищенаведену спірну постанову, дійшов висновку, що вона повністю ідентична та дублює постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.11.2022, тобто на суму 402,67 грн.

Також судом встановлено, що дану постанову було надіслано відповідачем 2 на офіційну електронну скриньку позивача, що не заперечується сторонами по справі, оскільки доказів надіслання даної постанови як і інших постанов засобами поштового зв`язку «Укрпошта», до суду не надано та в матеріалах виконавчого провадження наявних в матеріалах справи №200/2879/23 - судом також не встановлено.

Відсутність надіслання поштовим відправленням цих постанов може свідчити відзив відповідача 1, в якому він зазначив, що у виконавчому листі № 200/874/22 виданим 12.10.2022 Донецьким окружним адміністративним судом зазначено адреса боржника: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого,6 та відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), Краматорська міська територіальна громада відноситься до територій можливих бойових дій з 24.02.2022, та направлення поштової кореспонденції на зазначену територію було ускладнено.

З цього приводу, суд не погоджується з даним твердженням відповідача 1, оскільки Краматорська міська територіальна громада відноситься до територій можливих бойових дій з 24.02.2022, та направлення поштової кореспонденції на зазначену територію ускладнено та відповідачем не надано доказів, що направлення поштової кореспонденції на зазначену територію є ускладненим або неможливе. Крім того, за даними відкритих джерел - сайту «Укрпошта» .UkrPost.in.ua у місті Краматорську функціонують 16 поштових відділень вказаного державного підприємства поштового зв`язку.

Даний висновок був також зазначений у рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/798/23 від 29.03.2023 року.

З урахуванням вищенаведеного, а також проаналізувавши калькуляцію зазначену відповідачем 2 щодо мінімальних витрат виконавчого провадження де зазначено: конверт середній - 2,40 грн.; рекомендований лист з повідомленням про вручення - 210 грн.; простий лист - 32,40 грн., при цьому, що доказів надіслання рекомендованим поштовим відправленням відповідних постанов до суду не надано, суд дійшов висновку постанову від 15.05.2023 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження слід скасувати частково на суму 244,80 грн., як необґрунтованою.

Таким чином позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною та скасувати постанову відповідача 2 від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в розмірі 402,67 грн. слід задовольнити частково, шляхом визнання її протиправною та скасувати в частині загальної суми витрат виконавчого провадження - 244,80 грн. Тобто, доведеним залишається розрахунок лише на суму 157,87 грн.

Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправною та скасувати постанову відповідача 2 про стягнення виконавчого збору від 15.05.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови про стягнення виконавчого збору від 15.05.2023 року ВП НОМЕР_3, в якій відповідач 2 зазначив, що 15.11.2022 ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно вимог ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи, і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи. На виконання вимог статті 27 Закону, державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Станом на 15.05.2023 виконавчий збір боржником самостійно не сплачено. Відповідно до вимог ч.3 ст.40 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. На підставі викладеного відповідачем 2 було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі - 26800 грн., дану постанову було надіслано на офіційну адресу позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією супровідного листу, та не заперечується позивачем по справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» №1928-ІХ, встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень.

Враховуючи приписи ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, виконавчий збір розраховується, як 6700 х 4 = 26 800 грн., що й було зазначено відповідачем 2 у спірній постанові від 15.05.2023 про стягнення виконавчого збору.

Окремо суд зазначає, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас, стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №520/7192/20.

Абзацом 3 частини 5 статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Суд вказує, що жодних належних та достатніх доказів на підтвердження обставин допущення відповідачем 2 порушення процедури винесення постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять, як і не містять доказів порушення такої процедури при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 15.05.2023 року після закінчення виконавчого провадження, про що відповідачем 2 було також винесено відповідну постанову.

Суд не вбачає підстав для скасування спірної постанови з підстав не надіслання на офіційну адресу 15.11.2022 року постанови про відкриття виконавчого провадження, враховуючи, що дану постанову про відкриття виконавчого провадження було належним чином отримано позивачем 14.02.2023 року, що підтверджується матеріалами справи, встановлено під час розгляду судом по справі №200/798/23, а також враховуючи той факт, що фактично само рішення суду по справі №200/874/22 було виконано позивачем тільки у квітні 2023 року.

Окремо суд зазначає, що інформація про те, чи існує виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду та стан її виконання розміщена в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та є доступною для сторін виконавчого провадження, та враховуючи, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/874/22 було зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__році" (категорія 1) серії А синього кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення та видати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__році" (категорія 1) серії А синього кольору.

Відтак, суд вважає, що позивач, будучи обізнаним про набрання рішенням Донецького окружного адміністративного суду, прийнятим від 18.08.2022, законної сили, повинен був знати про обов`язок боржника виконати рішення суду та мав всі законні можливості для отримання інформації про примусове виконання рішення, зокрема, перевірити Автоматизовану систему виконавчого провадження (Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень) на сайті: https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors та засобами телефонного зв`язку дізнатися чи звернене рішення до примусового виконання.

Натомість, позивач жодних із вчинених дій добровільно не вчинив, стверджуючи при цьому про порушення його прав відповідачем 2 щодо неналежного надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до посилань позивача на висновки Верховного Суду, що наведені у постанові від 31.07.2019 року у справі №554/13475/15-ц, суд зазначає наступне.

Постановою Верховного Суду по справі №540/2932/20 від 02.11.2023 було зроблено наступний висновок: - «34. У постанові від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц Верховний Суд зробив висновки про те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника. Боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Отже, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

35. Зазначена постанова не є релевантною, а висновки, викладені в ній, не підлягають застосуванню у справі, що переглядається, оскільки стосуються застосування положень Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV«Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV), зокрема статті 25, у якій було передбачено право боржника добровільно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у системному зв`язку з іншими правилами цього Закону.

36. Серед іншого, частиною першою статті 27 Закону №606-XIV передбачалось, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

37. За змістом наведених норм перебіг строку для добровільного виконання починався з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що, в свою чергу, покладало на виконавця обов`язок перед початком примусового виконання рішення пересвідчитись в отриманні боржником такої постанови.

38. Проте, у справі, що переглядається, постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 20 серпня 2020 року, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон №1404-VIII, правила якого звільняють державного (приватного) виконавця від такого обов`язку та не встановлюють строк на добровільне виконання боржником судового рішення, окрім добровільного виконання рішень про стягнення періодичних платежів (стаття 7).

39. Схожий за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня, 29 червня та 07 листопада 2022 року у справах №264/3421/16, 225/890/21 та 161/16011/20».

Отже враховуючи вищенаведене, а також те, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена відповідачем 2 - 15.11.2022 року, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон №1404-VIII, правила якого звільняють державного (приватного) виконавця від такого обов`язку та не встановлюють строк на добровільне виконання боржником судового рішення, окрім добровільного виконання рішень про стягнення періодичних платежів (стаття 7).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн. з нього задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії відповідача 2 щодо винесення постанови від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 26 800,00 грн., постанови від 15.05.2023 НОМЕР_3 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в розмірі 402,67 грн. на виконання виконавчого листа у справі №200/874/22, вони також задоволенню не підлягають, оскільки, самі по собі дії, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача.

Відповідно до висновків викладених в постанові Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/879/23 від 21.02.2024, в якій було зазначено наступне, - «матеріали справи свідчать, що державним виконавцем 15 листопада 2022 року прийнято постанову якою відкрито виконавче провадження НОМЕР_3. Також, державним виконавцем прийнято постанови про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження.

Зазначене судове рішення на підставі якого видано виконавчий лист носить зобов`язальний характер.

Матеріали справи свідчать та не спростовується сторонами, що рішення суду не виконано в повному обсязі та виконавче провадження не закінчено.

Вказані постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, та дії державного виконавця з приводу відкриття, позивачем не оскаржувались та є чинними.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів виконання рішення суду боржником та надання на його виконання цих доказів відповідачу.

Отже, державний виконавець у межах виконавчого провадження мав право вчиняти передбачені Законом дії з метою примусового виконання, зокрема приймати відповідну вимогу у якій визначив строк виконання виконавчого документу.

Колегія суддів звертає увагу, що неотримання ухвали про відкриття провадження не виключає у державного виконавця в межах розпочатого примусового виконання вчиняти передбачені законодавством дії, зокрема приймати вимоги, якими визначати строк для виконання виконавчого документу.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на необхідність встановлення строку для добровільного виконання рішення суду у постанові про відкриття та її отримання боржником та посилання позивача на висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15 та від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц, з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15 зроблено висновки про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії. Крім того, положеннями частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

У постанові від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц (провадження № 61-25124св18) Верховний Суд зробив висновки про те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника. Боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Отже, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

Зазначені постанови не є релевантними, а висновки, викладені в них, не підлягають застосуванню у справі, що переглядається, оскільки стосуються застосування положень Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», зокрема статті 25, у якій було передбачено право боржника добровільно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у системному зв`язку з іншими правилами цього Закону. Проте, у справі, що переглядається, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», правила якого не встановлюють строк на добровільне виконання боржником судового рішення, окрім добровільного виконання рішень про стягнення періодичних платежів (стаття 7).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня, 29 червня та 07 листопада 2022 року у справах №264/3421/16, 225/890/21 та 161/16011/20, від 02 листопада 2023 року у справі № 540/2932/20».

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах та системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Отже враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку визнати протиправною та скасувати частково постанову відповідача 2 від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в частині загальної суми витрат виконавчого провадження - 244,80 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанціями від 26.06.2023 та 04.07.2023 позивач за подання адміністративного позову сплатив 5368,00 грн. судового збору.

Враховуючи, що з трьох позовних вимог позивача було частково задоволено тільки одну позовну вимогу, суд вважає встановити судові витрати пропорційно наступним чином: 5368:3 = 1789 грн., 1789:2 = 894,50 грн.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у розмірі 894,50 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Донецької обласної державної адміністрації (адреса: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6, ) до відповідача 1: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м.Київ, вул. Городецького, 13, ), відповідача 2: старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. (адреса: 01001, м.Київ, вул. Городецького, 13, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати частково постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. () від 15.05.2023 ВП НОМЕР_3 про стягнення з Донецької обласної державної адміністрації () витрат виконавчого провадження в частині загальної суми витрат виконавчого провадження - 244,80 грн.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Донецької обласної державної адміністрації (адреса: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6, ) судовий збір у розмірі 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривні 50 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01 березня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець