Справа № 380/27839/23
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

29 лютого 2024 рокусправа №380/27839/23
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кравціва О.Р., розглянувши в порядку письмового провадження питання про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» з позовною заявою до Державної податкової служби України, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів» () від 06.11.2023 №441/Ж1;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на користь АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів» () 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Позовні вимоги обґрунтовані таким. 17.11.2023 на адресу АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів» надійшов лист з додатками від Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків за вих. №11530/6/31-00-23-02-06 від 09.11.2023, яким надано: - копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів» від 06.11.2023 №441/Ж1, копію повідомлення від 07.11.2023 №81/Ж4/31-00-23-02-14 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів». Предметом визначено проведення перевірки з питань дотримання платником податків вимог підпунктів 39.4.2. пункту 39.4. Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV щодо подання повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2021 рік. Позивач вважає зазначений вище наказ безпідставним, протиправним та незаконним, таким, що суперечить законодавству з питань оподаткування та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може привести до відновлення порушеного права.

Суд з`ясував предмет та підстави спору, правові позиції сторін, оглянув докази та керується таким.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і в частині 1 статті 5 КАС, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 79.2 цієї статті встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, абзацом 2 пункту 79.2 статті 79 ПК визначено, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом з`ясовано, що відповідачем винесено наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів» () від 06.11.2023 №441/Ж1. За наслідками перевірки складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 11.12.2023 №2792/Ж5/31-00-23-15/09801546. Тобто перевірка проведена, відповідно до висновку викладеного в акті встановлено порушення АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів» підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України.

Пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 у справі №1-10/2008 зазначено, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, якщо контролюючий орган допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому, його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

З позиції суду, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17.

Таким чином суд висновує, що спірний наказ не може бути самостійним предметом оскарження в судовому порядку, оскільки його дія вичерпана, а за наслідками перевірки складено акт.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у цій справі.

Слід зауважити, що провадження належить закрити саме на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС, а тому слід розяснити, що такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку жодного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (стаття 239 КАС України).

З огляду на зазначене та підстави для закриття провадження, судовий збір сплачений при зверненні до суду з позовом слід повернути на користь позивача з бюджету.

Керуючись ст.ст. 143, 238, 239, 243, 248, 256, 293-296 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

1. Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до Державної податкової служби України, Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування наказу закрити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

3. Повернути Акціонерному товариству Акціонерно-комерційний банк «Львів» () з бюджету сплачений судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

СуддяКравців Олег Романович