Справа № 300/4405/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/4405/23 пров. № А/857/19527/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі №300/4405/23 (головуючий суддя Григорук О.Б., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2023 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.06.2023 №12 про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до трудового стажу позивача періоди роботи на посаді контролера в ЗАТ «Вікторія» з 01.01.2004 по 08.08.2005 та провести перерахунок пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області безпідставно не зараховано позивачу до страхового стажу спірні періоди роботи, та протиправно відмовлено у перерахунку пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії від 15.06.2023 №12. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи на посаді контролера в ЗАТ «Вікторія» з 01.01.2004 по 08.08.2005. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 12.06.2023 №8052 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням до страхового стажу позивача періодів роботи в ЗАТ «Вікторія» з 01.01.2004 по 08.08.2005. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивач з 25.07.2019 отримує пенсію по інвалідності (II група, загальне захворювання) відповідно до Закону №1058-ІV. З 01.01.2004 по 08.08.2005 позивач працювала на підприємстві ЗАТ «Вікторія», яке не сплачувало страхові внески. Відповідно до відомостей довідки форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивачки за спірний період роботи з 01.01.2004 по 08.08.2005 наявні місяці, за які сплата страхових внесків не проводилась та місяці, де сплата за один місяць складала 5,12 грн., а мінімальний страховий внесок становив 205,00 грн. Тому, період роботи з 01.01.2004 по 08.08.2005 не зараховано до страхового стажу позивача. Враховуючи вищезазначене, страховий стаж позивача становить 26 років 10 місяців 20 днів. До страхового стажу для обчислення пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності. Отже, страховий стаж позивачки склав 30 років 04 місяці (26 років 10 місяців 20 днів та 3 роки 5 місяців 18 днів - додатковий стаж). Заробітну плату для розрахунку пенсії обчислено за період з 01.08.1984 по 31.07.1989 (згідно з поданою довідкою), 01.07.2000 по 31.12.2017 (за даними персоніфікованого обліку). Оскаржуваним рішенням від 15.06.2023 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії оскільки період, зазначений у довідці про заробітну плату від 12.06.2023 №01.4-01К-140 вже враховується при обчисленні заробітку з часу призначення пенсії, та відомостей про те, що позивачка після призначення пенсії продовжувала працювати немає.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач з 25.07.2019 отримує пенсію по інвалідності (II група, загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Страховий стаж позивачу визначено 30 років 04 місяці (26 років 10 місяців 20 днів та 3 роки 5 місяців 18 днів - додатковий стаж до настання пенсійного віку). Заробітну плату для розрахунку пенсії обчислено за період з 01.08.1984 по 31.07.1989 (згідно з поданою довідкою), з 01.07.2000 по 31.12.2017 (за даними персоніфікованого обліку), індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення становить 0,57634.

12.06.2023 позивач звернулась із заявою №8052 про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058-ІV.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача від 12.06.2023 та додані документи (довідка про заробітну плату від 12.06.2023 №01.4-01К-140) було розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для розгляду питання перерахунку пенсії.

За результатом розгляду заяви позивача, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.06.2023 №12 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії оскільки зазначено, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заявнику необхідно надати скановані копії документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). При аналізі доданих до заяви документів, встановлено, що періоди 2004-2005 років неможливо зарахувати до страхового стажу заявниці, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за вказаний період. Що стосується довідки про заробітну плату від 12.06.2023 №01.4-01К-140, то даний період враховується при обчисленні заробітку. Також відсутні документи, необхідні для проведення вибраного заявником виду перерахунку (а.с.12).

Згідно записів трудової книжки позивачки та відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 позивач з 01.01.2004 по 08.08.2005 працювала на підприємстві ЗАТ «Вікторія», за вказаний період роботи наявні місяці, за які сплата страхових внесків не проводилась та місяці, де сплата за один місяць складала 5,12 грн., а мінімальний страховий внесок становив 205,00 грн. (а.с.8-10, 27).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку (ч.4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Встановлено, що 12.06.2023 позивач звернулась із заявою №8052 про перерахунок пенсії.

За результатом розгляду заяви позивача, оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.06.2023 №12 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії, оскільки періоди 2004-2005 років неможливо зарахувати до страхового стажу заявниці, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за вказаний період.

Згідно записів трудової книжки позивачки та відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 позивач з 01.01.2004 по 08.08.2005 працювала на підприємстві ЗАТ «Вікторія», за вказаний період роботи наявні місяці, за які сплата страхових внесків не проводилась та місяці, де сплата за один місяць складала 5,12 грн., а мінімальний страховий внесок становив 205,00 грн.

Згідно із статтею 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

У постанові від 17.07.2019 у справі №144/669/17, Верховний Суд дійшов висновку про те, що внаслідок невиконання товариством з обмеженою відповідальністю обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі №348/1249/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду, позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів її роботи на такому підприємстві.

Отже, відповідачем безпідставно не зараховано позивачу до страхового стажу періоди роботи на посаді контролера в ЗАТ «Вікторія» з 01.01.2004 по 08.08.2005.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідачем безпідставно не зараховано позивачу до страхового стажу періоди роботи в ЗАТ «Вікторія» з 01.01.2004 по 08.08.2005, то рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.06.2023 №12 про відмову в перерахунку пенсії було прийнято без урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки судом встановлено протиправність рішення, прийнятого за результатом розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії від 12.06.2023 №8052, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2023 №8052 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням до страхового стажу позивача періодів роботи в ЗАТ «Вікторія» з 01.01.2004 по 08.08.2005.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі №300/4405/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук