Справа № 440/12438/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 р. Справа № 440/12438/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2023, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/12438/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській областів (далі ГУ ПФУ у Львівській області), якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності;

- скасувати рішення начальника відділу призначення пенсії та головного спеціаліста відділу перерахунків пенсії №2 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25 травня 2023 року про відмову у призначенні пенсії по інвалідності №11;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1995 року з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №11 від 25 травня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю правових підстав. Вказує, що має право на призначення пенсії по інвалідності та наявний у нього страховий стаж за період роботи у Державній податковій службі у Харківській області з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року, що підтверджується поданими ним документами: трудовою книжкою та архівними довідками.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 частково задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №11 від 25 травня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1995 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Не погодившись з вказаним рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 по справі № 440/12438/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Також, зазначає, що позивач повинен був звертатись з позовними вимогами до роботодавців, оскільки зарахування до страхового стажу періоду його роботи з 01.01.2004 по 05.08.2013 можливе лише після подання підприємствами до органів Пенсійного фонду коригуючої звітності за цей період та повної сплати страхових внесків на фонд оплати праці найманих працівників в порядку визначеному чинним законодавством.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №102225 від 30 березня 2023 року /а.с. 16/ ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 27 лютого 2023 року до 01 квітня 2024 року.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 17 травня 2023 року /а.с. 48-49/, в якій просив призначити пенсію по інвалідності.

До вказаної заяви додав виписки з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або заміну групи інвалідності (кількість 1) /а.с. 50/, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання (кількість 1) /а.с. 51-52/, довідку про відкритий рахунок в банку (кількість 1), довідку про джерела доходів з 01 липня 2000 року (кількість 1) /а.с.53-57/, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (кількість 1), документи про місце проживання (реєстрації) особи (кількість 1), паспорт або ID-картка або посвідчення (кількість 1), трудову книжкуа або документи про стаж (кількість 1) /а.с. 58-60/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №11 від 25 травня 2023 року /а.с. 63/ ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії по інвалідності.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17 травня 2023 року. Вік заявника 49 років 10 місяців 27 днів. Необхідний страховий стаж згідно частини першої статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення пенсії по інвалідності для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи у віці від 46 років до досягнення особою 48 років включно становить 12 років. Страховий стаж особи становить 9 років 7 місяців 25 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 та архівних довідок від 16 травня 2023 року №С-38, оскільки інформація про даний період роботи відсутня в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Згідно пункту 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно поданих документів право на пенсійну виплату відсутнє.

Не погодившись з вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №11 від 25 травня 2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги висновки Верховного Суду, а також ту обставину, що між сторонами відсутній спір щодо факту несення позивачем служби в податковій міліції в Державній податковій службі у Харківській області у період з 01 липня 2002 року по 05 серпня 2013 року, суд вважає, що відсутність в реєстрі застрахованих осіб стосовно позивача інформації про сплату страхових внесків не може мати наслідком позбавлення позивача права на зарахування такого періоду його діяльності до страхового стажу.

Також, вказав, що заява позивача за призначенням/перерахунком пенсії від 17 травня 2023 року, в якій він просив призначити пенсію по інвалідності, розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та саме ним прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №11 від 25 травня 2023 року. А тому у суду були відсутні підстави вважати, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області допущено бездіяльність по відмові в призначенні пенсії по інвалідності. Тож за умови відсутності підстав для задоволення основної позовної вимоги, відсутні й підстави для задоволення похідної від неї вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1995 року з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року. Отже, компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, то саме цей орган і має продовжити процедуру розгляду заяви позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 17 травня 2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із положеннями частини першої статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Статтею 34 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач, як особа з інвалідністю ІІІ групи, звернувся із заявою від 17 травня 2023 року про призначення йому пенсії по інвалідності та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 25 травня 2023 року №11.

Відповідно до змісту оскаржуваного рішення страховий стаж заявника становить 09 років 07 місяців 27 днів та за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 та архівних довідок від 16 травня 2023 року №С-38, оскільки інформація про даний період роботи відсутня в індивідуальних відомостях про застраховану особу, а згідно відзивів на позов відсутні дані про сплату страхових внесків за цей період.

Надаючи оцінку вказаній у рішенні підставі відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року, колегія суддів виходить з наступного.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески:

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначений статтею 20 Закону №1058-IV.

Так, згідно з частинами п`ятою, шостою та десятою цієї статті страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків, а страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

З аналізу положень статті 20 Закону №1058-IV суд доходить висновків, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Страховим стажем є період, протягом якого щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Водночас обов`язок по сплаті страхових внесків покладений на страхувальників, які зобов`язані сплачувати страхові внески шляхом перерахування безготівкових сум зі своїх банківських рахунків або шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. А відтак, відповідальність за порушення законодавства про сплату страхових внесків несуть не застраховані особи, а страхувальники, які не сплатили або несвоєчасно сплатили за застраховану особу страхові внески.

Матеріалами справи встановлено, що з 01 липня 2002 року позивач призначений на службу до органів податкової міліції до Державної податкової служби у Харківській області та з 05 серпня 2013 року звільнений, що підтверджується записами №10-11 в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 /а.с. 58-60/ та архівних довідках від 16 травня 2023 року №С-38, виданих Комунальним підприємством «Міський архів» Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області /а.с. 53-57/.

Інформація про нарахування страхових внесків за вказаний період у трудовій книжці та у вказаних довідках відсутня. Як зазначив в оскаржуваному рішенні відповідач-1, така інформація відсутня і в індивідуальних відомостях про застраховану особу стосовно позивача /а.с. 64/.

Водночас в постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/20 Верховний Суд дійшов висновків, що внаслідок невиконання підприємством обов`язку по нарахуванню та сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на такому підприємстві у спірні періоди, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 638/5795/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а та від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску, так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме на страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.

Тож, беручи до уваги висновки Верховного Суду, які суд першої інстанції враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а також ту обставину, що між сторонами відсутній спір щодо факту несення позивачем служби в податковій міліції в Державній податковій службі у Харківській області у період з 01 липня 2002 року по 05 серпня 2013 року, суд вважає, що відсутність в реєстрі застрахованих осіб стосовно позивача інформації про сплату страхових внесків не може мати наслідком позбавлення позивача права на зарахування такого періоду його діяльності до страхового стажу.

Таким чином, висновок відповідача-1 про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 та архівних довідок від 16 травня 2023 року №С-38 у зв`язку з відсутністю в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про даний період роботи, є хибним та відповідачем-1 протиправно не зараховано вказаний період роботи до страхового стажу позивача.

У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №11 від 25 травня 2023 року підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо позовної вимоги, заявленої до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16 грудня 2020 року №25-1) /надалі - Порядок №22-1/, зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За приписами пунктів 4.1, 4.2 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно із пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що рішення щодо призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид приймається органом пенсійного фонду, визначеним за принципом екстериторіальності.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01 січня 2004 року по 05 серпня 2013 року згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1995 року.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 по справі № 440/12438/23 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко