Справа № 580/924/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року справа № 580/924/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправним припинення виплати та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , законна представниця) в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивачка) подала позов до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі Департамент, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним припинення (не продовження) Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_2 з 01.08.2023;

- зобов`язати Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату через її законного представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 3000 грн щомісячно з 01.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог законна представниця зазначила, що вона та її малолітня дитина є внутрішньо переміщеними особами, які до 01.08.2023 отримували допомогу на проживання. З 01.08.2023 відповідач припинив нарахування та виплату такої допомоги у зв`язку з тим, що законна представниця та її дитина станом на 15 липня 2023 року перебували за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не повернулися в Україну станом на 01.08.2023, тобто до 01.08.2023.

Таке припинення законна представниця вважає протиправним та зазначає, що в цьому випадку станом на 01 серпня 2023 року означає, що Кабінет Міністрів України визначив дату допустимого повернення внутрішньо переміщених осіб саме 01.08.2023, а тому зазначає, що оскільки вона та її дитина повернулись в Україну саме 01.08.2023, то дитина має право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Ухвалою від 31.01.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.02.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відповідно до даних верифікації ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2 не повернулися в Україну станом на 01.08.2023. Вважає, що законна представниця позивачки неправильно розуміє текст постанов КМУ від 11.07.2023 № 709 та від 21.11.2023 № 1226, а також безпідставно намагається слово стан ототожнити зі словом станом, яке має зовсім інше значення в українській мові та іншу правову природу і суть. Крім того вважає безпідставними посилання на прийменник до як на позначення кінцевої дати чинності включно або виконання чого-небудь, оскільки це ніяким чином не стосується фактичних обставин у даній справі, не змінює їх та суперечить справжньому змісту положень законодавства, яким департамент обґрунтовано керується.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Позивачка та її законна представниця (згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ) є внутрішньо переміщеними особами, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.09.2021 № 7102- та № 7102- (а.с. 12, 13), стали на облік як внутрішньо переміщені особи у АДРЕСА_2 ), у зв`язку із чим Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначив позивачці та її законній представниці допомогу на проживання, як внутрішньо переміщені особі в розмірі 3000 грн та 2000 грн відповідно.

Суд встановив, що у зв`язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 № 709 Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб позивачці та її законній представниці припинено виплату допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеним особам, у зв`язку із їх перебуванням за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не поверненням в Україну станом на 1 серпня 2023 року.

31.08.2023 законна представниця позивачки звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати допомоги на проживання, зазначивши, що вона та її малолітня донька повернулись в Україну 01.08.2023.

Листом від 08.09.2023 № 6757/281/01-9 відповідач повідомив законну представницю позивачки, що відповідно до пункту 3 Постанови перевірку перебування внутрішньо переміщених осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, протягом 30 календарних днів підряд за кордоном Міністерство фінансів проводить станом на 15 липня 2023 року. Внутрішньо переміщеним особам, які за результатами перевірки станом на 15 липня 2023 року перебували за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не повернулися в Україну станом на 1 серпня 2023 року допомоги не продовжується. Повідомив, що за результатами верифікації з Мінфіном виплата допомоги припинена з 01.08.2023, оскільки заявниця не повернулися до 01.08.2023 згідно наданої копії закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку із чим зазначив, що відповідно до пункту 3 Постанови виплата допомоги не може бути продовжена.

Припинення (не продовження) відповідачем виплати допомоги на проживання ВПО позивачці з 01.08.2023, законна представниця вважає протиправним, у зв`язку із чим звернулася з цим позовом до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

20.03.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок № 332).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі допомога).

Пунктом 2 Порядку № 332 (у редакції чинної станом на час призначення спірної допомоги) передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

- для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

- для інших осіб - 2000 гривень.

Як вище встановив суд, позивачка перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.09.2021 № 7102- (а.с. 12) та до 31.07.2023 відповідач здійснював їй нарахування допомоги на проживання, як ВПО в розмірі 3000 грн.

15 липня 2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб від 11 липня 2023 року № 709 (далі Постанова № 709, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою Порядок № 332 викладено в новій редакції.

Крім того, пунктом 1 Постанови № 709 установлено, що з 1 серпня 2023 р. виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418), продовжується автоматично на один шестимісячний період.

Також вказаним пунктом Постанови № 709 установлено, що виплата допомоги не продовжується особам, які, зокрема, перебувають за кордоном більш як 30 календарних днів підряд (до 30-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, оздоровлення дітей, стажування, лікування, реабілітації, що підтверджується відповідними документами, зокрема за запрошенням приймаючої сторони, а також дні перебування за кордоном з таких причин, як смерть членів сім`ї особи та її родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, перебування у закладах охорони здоров`я, судових та правоохоронних органах, у зв`язку з якими особа не за власним бажанням не могла повернутися з-за кордону та може підтвердити такі обставини документально).

Відповідно до пункту 3 Постанови № 709 рішення про продовження виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пунктах 1 і 2 цієї постанови, приймається на підставі інформації Міністерства фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги, інформацію про яких надано Міністерством соціальної політики з урахуванням даних, що обробляються стосовно них на інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418), з урахуванням змін, затверджених цією постановою.

Перевірку перебування внутрішньо переміщених осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, протягом 30 календарних днів підряд за кордоном Міністерство фінансів проводить станом на 15 липня 2023 року.

Внутрішньо переміщеним особам, які за результатами перевірки станом на 15 липня 2023 р. перебували за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не повернулися в Україну станом на 1 серпня 2023 р., виплата допомоги не продовжується.

Аналіз вказаних положень вказує, що за наявності сукупності двох умов: 1) перебування за кордоном понад 30 календарних днів підряд та 2) не повернення в Україну станом на 1 серпня 2023, виплата допомоги не продовжується

Суд встановив, що відповідач припинив позивачці виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі з 01 серпня 2023 року, на підставі положень Постанови № 709, як такій, що перебувала за кордоном понад 30 днів поспіль та не повернулася в Україну станом на 1 серпня 2023 року.

Надаючи оцінку обставині правомірності припинення виплати позивачці спірної допомоги, суд зазначає таке.

Відповідно до листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 15.09.2023 № 91/К-14172-21047 (а.с. 18) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 ) перетнули кордон України (в`їзд) 01.08.2023 о 18 год. 54 хв. Вказані відомості також підтверджуються відміткою у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 ОСОБА_2 (а.с. 19).

Встановлені обставини вказують на те, що станом на 01.08.2023 позивачка та її законна представниця повернулися в Україну, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність однієї із обов`язкових умов, встановлених п. 3 Постанови № 709 для припинення спірної виплати.

Відповідач посилається на лист Мінсоцполітики від 19.10.2023 № 15883/0/2-23/56 (а.с. 51), в якому зазначено про можливість продовження виплати спірної допомоги для осіб, які повернулися в Україну до 01.08.2023.

З урахуванням зазначеного посилання, суд зазначає, що за правовою позицією, яку виклав Верховний Суд у постанові від 06.05.2021 у справі № 820/6160/16, дата закінчення поєднана з прийменником до, у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін dies a quo означає день, з якого починається відлік строку, а термін dies ad quem означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Таким чином, з урахуванням вказаних висновків, кінцевою датою повернення в Україну, з якою пов`язане продовження виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, є 01 серпня 2023 року включно.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення з 01.08.2023 нарахування та виплати позивачці допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 3000 грн щомісячно з 01.08.2023.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надала доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо припинення з 01.08.2023 нарахування та виплати ОСОБА_2 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради здійснити ОСОБА_2 з 01.08.2023 нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 3000 грн щомісячно.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );

2) законна представниця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

3) відповідач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.03.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК