Справа № 442/980/24
Суддя: Павлів З. С.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/980/24
Провадження №2-а/442/15/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Павлів З.С.

за участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, сержанта поліції Кулика Назара Олександровича серії БАБ №721294 від 20.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу; визнати дії сержанта поліції Кулика Н.О. протиправними, а провадження в справі закрити.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.01.2024 поліцейський взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кулик Н.О. виніс постанову серії БАБ №721294 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за порушення вимог п.12.9 «б» Правил дорожнього руху. Існування події адміністративного правопорушення та свою вину заперечує. Будь-яка суспільна шкода у його поведінці відсутня. Зазначає, що 17.01.2024 він здійснював транспортування автомобіля - позашляховика Volvo XC90 номерний знак НОМЕР_1 - як гуманітарної допомоги на потреби Збройних Сил України від Громадської організації «Спілка безпеки управління» «Антикорупція», та був зупинений вищевказаним поліцейським ніби то за перевищення швидкісного режиму руху транспортних засобів на відповідній ділянці дороги для автомобілів. Поліцейський розглянувши його усне клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з необхідністю скористатися правовою допомогою, надав йому повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 17.01.2024, у якому вказав про необхідність йому з`явитися до УПП в Тернопільській області 20.01.2024. 17.01.2024, він надіслав електронного листа на офіційну електронну поштову скриньку УПП в Тернопільській області клопотання про передачу справи для розгляду за місцем його проживання та, відповідно перенесення розгляду справи. 01.02.2024 він отримав поштове відправлення із оскаржуваною постановою. Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, як таку, що винесена з порушенням як матеріальних, так і процесуальних норм провадження справ про адміністративні правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова є внутрішньо суперечливою, не відображає обставин, які мали місце в реальності та є помилковим з огляду на те, що сама зупинка на вимогу поліцейського та рух безпосередньо перед тим мали місце на відрізку автомобільної дороги, який не знаходився в межах фактичної забудови населеного пункту, яка прилягає до дороги, жодного знаку 54 "Початок населеного пункту" чи 5.53 "Початок забудови населеного пункту" не було. Відтак, вважає, що не порушував припису, встановленого п. 12.4 Правил дорожнього руху щодо того, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, а вказівка в п.5 оскаржукваної постанови на «населений пункт с.Озерна» носить маніпуляцій ний характер. Сержант поліції Кулик Н.О. в оскаржуваній Постанові безпідставно стверджує, що він вчинив порушення пункту 12.9 "б ПДР, однак це не відповідає дійсності. Згідно з підпунктом "б" пункту 12.9 ПДР водієві забороняється: «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил». По-перше, оскаржувана Постанова не вказує про порушення ним припису, встановленого п.12.4 ПДР, що відповідає дійсності. По-друге, оскаржувана Постанова не містить вказівки на те, якою була гранично дозволена швидкість руху, яким пунктом ПДР вона була встановлена чи де саме розміщувався дорожній знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" чи 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" і з значенням якої гранично допустимої швидкості. Вказані обставини є основоположними для встановлення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Відтак, у порушення абзаців п?ятого, шостого частини другої статті 283 КУпАПу, в оскаржуваній Постанові не здійснено належно опису обставин, які складають адміністративне правопорушення. Стверджує, що до місця його зупинки на вимогу поліцейського, за напрямом слідування на дорозі для автомобілів М-09 не було встановлено дорожніх знаків 3.29, 3.31, 5.49 чи 5.53. Відтак, під час руху автошляхом М-09 дозволявся рух зі швидкістю, встановленою підпунктом "г" пункту 12.6 ПДР. Сержант поліції Кулик Н.О. в оскаржуваній Постанові посилається на деякі результати вимірювання швидкості руху, здійснювані за допомогою спеціального технічного приладу з виявлення порушення швидкісного режиму учасниками дорожнього руху - лазерного вимірювача швидкості руху TruCAM LTI 20-20. Він спостерігав, і це зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, що поліцейський Кулик Н.О. користувався технічним приладом TruCAM у ручному режимі, тобто без стаціонарного обладнання чи закріплення його непорушним чином. Користування відповідними приладами в руках здатне суттєво повпливати на точність вимірювання швидкості об?єкта, у тому числі через відповідні маніпуляції на стороні особи, що здійсню/є вимірювання. Крім цього, в момент фіксації швидкості паралельно автомобілю, який знаходився під його керуванням, рухався інший автомобіль, у зв`язку з чим він має обґрунтовані сумніви щодо того, рух і швидкість якого транспортного засобу було зафіксовано технічним приладом. Вказує також і на те, що оскаржувана постанова не тільки оперує недостовірними даними щодо швидкості руху автомобіля під його керуванням, однак і не містить вказівки на дозволену швидкість руху і дорожній знак, яким відповідний швидкісний режим запроваджено на відповідному відрізку автошляху, не містить даних про місце розміщення такого знаку. Всупереч обов`язковому припису ч.4 ст.283 КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому він може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатора для доступу до зазначеної інформації та порядку звільнення від адміністративної відповідальності.

Ухвалою від 06.02.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи на 16.02.2024. Запропоновано відповідачу подати відзивна позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а позивачу копію відзиву та доданих до нього документів.

16.02.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 01.03.2024.

27.02.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Позов заперечує покликаючись на те, що під час несення служби в с.Озерна, Тернопільського району, Тернопільської області, 17.01.2024 поліцейським роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Кулик Н.О. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС0008352) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме6 водій транспортного засобу марки Volvo XC 90 з номерним знаком НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 91 км/год. при дозволеній 60 км/год., чим порушив п.12.9 б ПДР України. Після чого поліцейським було подано сигнал про зупинку транспортного засобу. Поліцейський підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» та п.2.4 а ПДР України. Відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач заявив клопотання про бажання скористатись послугами адвоката, а також заявив клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату та час з метою реалізації свого права на захист. Вказані клопотання поліцейським були задоволені та надано позивачу повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції та повідомлено дату: 20.01.2024 о 17.30 год. та вказано адресу. Також повідомлено, що у разі неприбуття та відсутності клопотання про відкладення розгляду справи, справа розглядатиметься відповідно до ст.268 КупАП. Позивач не з`явився на призначену дату та час, про причини неявки не повідомив та не надав жодних доказів своєї відсутності. Клопотання про розгляд справи за місцем проживання задоволено не було, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Зазначає, що управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції не входить до структури підрозділів ГУНП, а являється структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції. Інспектором при розгляд справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог КУпАП та проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантяжних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +-2 км/год, тобто при результаті замірів швидкості 91 км/год приладом вже врахована похибка. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. 3 відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. Відповідно до листа-роз?яснення Державної Служби спеціального зв?язку та захисту інформації України від 16.06.2010 № 4/4-2327 (копія додається) виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у зазначеному приладі зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред?явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов?язковим. Лазерний вимірювач швидкості LT1 20/20 TruCam II отримав сертифікат перевірки типу від 26 грудня 2018 року №UA.TP.001 241-18 Pev.O., який дійсний до 26.12.2028, та відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та вимогам технічного регламенту, що підтверджується сертифікатом відповідності №UA.TP.001 22 054-20 від 23.12.2020. Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки N? 22-01/26576 чинного до 17.11.2023, встановлено, що засіб вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LT1 20/20 TruCam II N? ТС008352 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, при цьому діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год. Звертає увагу також й на те, що даний лазерний вимірювач відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. На в`їзд у населений пункт Озерна як з боку м.Тернопіль, так і в напрямку м.Тернопіль встановлений дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту». Цей дорожній знак позначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху України, що визначають порядок руху в населених пунктах. Позивач перевищив допустиму швидкість в межах населеного пункту, який починається після дорожнього знаку 5.49. Вважає, оскаржувану постанову правомірною, просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача у відзиві просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №721294 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, за те, що він 17.01.2024 о 12.05 год. в Тернопільській області на автодорозі для автомобілів М-09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» 19 км., керуючи транспортного засобу Volvo XC90 р.н.з. НОМЕР_2 у населеному пункті с.Озерна рухався зі швидкістю 91 км/год. при дозволеній швидкості руху вимірювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCam 20/20 (ТЗ) /С008352, чим порушив вимоги п.12.9 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Сторонами визнано та не заперечується, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача проводився не безпосередньо на місці зупинки, а за клопотання ОСОБА_1 було відкладено, про що останнього було повідомлено.

Як вбачається з представленого відеозапису ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки мав намір скористатись правовою допомогою. Поліцейський таке клопотання задоволив, проте, ОСОБА_1 просив врахувати, що у визначений поліцейським час він фізично не матиме змоги бути присутнім під час розгляду справи, так як везе гуманітарну допомогу, в тому числі і автомобіль, яким керує на потреби ЗСУ.

Як вбачається з представленого відповідачем відеозапису розгляд справ проводився у відсутності ОСОБА_1 . При цьому, поліцейським не було враховано ані неможливості фізично бути присутнім на розгляді справи, ані бажання ОСОБА_1 скористатись своїм конституційним правом - правом на захист.

За змістом ст.ст.9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.256 КУпАП.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

З таких підстав, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським не вжито усіх достатніх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити те, що не приймає до уваги покликання позивача про порушення поліцейським процедури розгляду справи у зв`язку з не передачею матеріалів справи за місцем його проживання, оскільки дана категорія справи, у відповідності до вимог чинного законодавства, розглядається за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно з ст.31 Закону "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як було зазначено, у постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч.2 ст.40 Закону №580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом з тим, суд зауважує, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Імперативними положеннями частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає вказує, що ані оскаржувана постанова, ані матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом.

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім цього, судом береться до уваги й позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У пунктах 70-71 рішення по справі Рисовський проти України (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу належного урядування, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі Дактарас проти Литви від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Салабіаку проти Франції від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №15 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано суду достатніх та вагомих доказів вини у інкримінованому ОСОБА_1 правопорушенні, що в свою чергу ставить під сумнів правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП в діях позивача.

Виходячи із системного аналізу норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення ВСУ у справі №490/843/15-а, адміністративне провадження №К/9901/45370/18 дійшов висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, який є відповідачем у даній справі в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- задоволити частково.

Визнати дії сержанта поліції Кулика Назара Олександровича , поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - протиправними.

Скасувати постанову поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, сержанта поліції Кулика Назара Олександровича серії БАБ №721294 від 20.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

В решті позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області 605,60 гривень судового збору в дохід держави.

Копії рішення надіслати для відома сторонам.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Павлів З.С.