Справа № 200/5859/23
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Справа№200/5859/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 до 2014 року перебував на обліку в управлінні ПФУ в Петровському районі м. Донецька, з 2014 року нарахування та виплата пенсії була припинена, до органу ПФУ, розташованому на контрольованій території ОСОБА_2 не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, факт смерті встановлено рішенням суду, яке набуло законної сили. ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого. В межах спадкової справи державним нотаріусом було зроблено запит до відповідача щодо недоотриманих сум пенсії. Відповідачем повідомлено, що недоотримана пенсія відсутня так як померлий за її отриманням не звертався.

Позивач вважає, що пенсія померлому не нараховувалась протиправно та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01.11.2014 року як особі, яка знаходилась на території, яка тимчасово не контролюється українською владою;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати пенсію ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 року по 25.03.2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати ОСОБА_1 інформацію щодо нарахування пенсійних виплат та недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 року по 25.03.2022 року;

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.12.2023 року відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що пенсія за період з 01.09.2014 по 31.03.2022 ОСОБА_2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не нараховувалась, оскільки пенсіонер до територіальних органів Пенсійного

фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не звертався.

Посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» відповідач наголошує на безпідставності позовних вимог.

18.12.2023 року представником позивача надано відповідь на відзив, згідно змісту якої представник на задоволенні позовних вимог наполягає.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на момент прийняття рішення по справі воєнний стан продовжується, на підставі чого суд вважає за належне продовжити строки розгляду даної справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні ПФУ в Петровському районі м. Донецька як пенсіонер за віком на підставі вимог Закону України № 1058 та отримував пенсію до 30.08.2014 року.

Відповідно скріншоту з програмного комплексу АСОПД КОМТЕХ, пенсія ОСОБА_2 не нараховується на не сплачується з 01.09.2014 року.

Сторонами не заперечується, що нарахування та виплату пенсії було припинено через впровадження антитерористичної операції на території Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, факт смерті встановлено рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.07.2022 року по справі № 456/1976/22, яке набуло законної сили.

ОСОБА_1 визначена спадкоємцем ОСОБА_2 , про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71345884 від 02.02.2023 року.

За результатами звернення нотаріуса з приводу розміру сумм недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , відповідачем було надано лист від 26.07.2023 року № 0530-0216-8/63865.

В листі зазначено, що недоотримані суми пенсії ОСОБА_2 відсутні у зв`язку з тим, що останній не звертався до органів ПФУ на території контрольованій українською владою. Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Петровському районі міста Донецька та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії проведена по 31.08.2014. Пенсія за період з 01.09.2014 по 31.03.2022 ОСОБА_2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не нараховувалась, оскільки пенсіонер до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не звертався.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус внутрішньо переміщеної особи визначений Законом України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 47 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-VI) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

За приписами пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 4.7. вказаного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Судом встановлено, що виплата та нарахування пенсії позивачу припинена з 01.11.2014 року.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені статтею 49 Закону №1058-VI, зокрема, згідно частини 1 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог частини 1 статті 49 Закону №1058-VI, оскільки з 01.11.2014 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 регулюються питання здійснення соціальних виплат, які призначаються та виплачуються з дотриманням певних умов, але пенсія не є соціальною виплатою.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Судом враховані положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952), яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд застосовує положення Конституції України, згідно яких в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд враховує, що виплата пенсії припинена в зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України прийнято низку законів та нормативно-правових актів, які спрямовані на відновлення виплат пенсій громадянам з моменту їх припинення виплата яких була зупинена в зв`язку з неможливістю проведення виплат на тимчасово неконтрольованій території.

На підставі викладеного суд вважає за належне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01.11.2014 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати пенсію ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 року по 25.03.2022 року.

При цьому суд звертає увагу, що в первинній редакції позовної заяви позивачем визначена дата припинення пенсії 01.04.2014 року, в подальшому, після надання відзиву, позивач подав до суду заяву про уточнення позову в частині дати припинення пенсії 01.11.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати ОСОБА_1 інформацію щодо нарахування пенсійних виплат та недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 року по 25.03.2022 року.

Згідно преамбули Закону України Про звернення громадян № 393/96-ВР, цей закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно ч. 6 ст. 5 Закону України Про звернення громадян, письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про звернення громадян, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України Про звернення громадян, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Частиною 1 ст. 15 Про звернення громадян передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 20 Про звернення громадян, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Розглядаючи спірні правовідносини в даній частині суд зауважує, що позивач не звертався до відповідача із зверненням з приводу надання певної інформації, а тому позовні вимоги в даній частині є передчасними з огляду на що задоволенню не підлягають.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи, що позов було задоволено частково, судовий збір у розмірі 536,80грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01.11.2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати пенсію ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 року по 25.03.2022 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Стойка