Справа № 280/10199/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 березня 2024 року Справа № 280/10199/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 20490012, оформлене листом від 27 жовтня 2023 року №17802-16968/Н-02/8-0800/23 про відмову мені, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у призначенні з 21 липня 2023 року пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги в календарному обчисленні 25 років 06 місяців 31 день, врахувавши до календарної вислуги років період навчання у Запорізькому державному технічному університеті із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, а саме 02 роки 04 місяці 29 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 20490012, призначити з 21 липня 2023 року, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги в календарному обчисленні 25 років 06 місяців 31 день, врахувавши до календарної вислуги років період навчання у Запорізькому державному технічному університеті із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, а саме 02 роки 04 місяці 29 днів, здійснивши виплату призначеної пенсії з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити утворену заборгованість.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу у Головному управлінні ДСНС України в Запорізькій області та 20 липня 2023 року, у зв`язку зі звільненням зі служби цивільного захисту на підставі підпункту 3 пункту 176 (за станом здоров`я) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу, був виключений з кадрів ДСНС України. З 21 липня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій позивачу довічно призначено пенсію на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (МНС) від 21 липня 2023 року. Ознайомившись із матеріали пенсійної справи позивачу стало відомо про, те що пенсія йому призначена у розмірі 53% грошового забезпечення, виходячи з вислуги років 28 років, з урахуванням трудового стажу, з яких календарних враховано 23 роки. Також, позивачу стало відомо про те, що пенсія йому призначена відповідно до пункту «б» частини статті 12 Закону №2262-ХІІ, в той час як має право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини статті 12 Закону №2262-ХІІ, адже у разі призначення на таких умовах її розмір буде розрахований інакше (стаття 13 Закону №2262-ХІІ). Вважає, що відповідач протиправно не зарахував до календарної вислуги період навчання у Запорізькому державному технічному університеті із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби (02 роки 04 місяці 29 днів), у зв`язку із чим протиправно відмовив у призначенні пенсії за вислугу років за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та порушив конституційне право позивача на одержання соціальних виплат у належному розмірі. З огляду на вищевказане, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/10199/23 без повідомлення та виклику учасників справи.

Також, вказаною ухвалою від ГУ ПФУ в Запорізькій області витребувано засвідчену належним чином копію звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» а також розрахунок стажу позивача.

10 січня 2024 року відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що станом на день звільнення позивача зі служби вислуга років у календарному обчисленні становила 23 роки 02 місяці 02 дні, а відтак, права на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262 позивач не має. Також зауважує, що позивачу не зараховано час навчання у Запорізькому державному технічному вузі, оскільки після його закінчення офіцерське (спеціальне) звання позивачу не присвоювалось. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 11 січня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно витребувано засвідчену належним чином копію звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (з додатками), а також розрахунок стажу позивача.

19 січня 2024 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали на адресу суду від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшли витребувані докази.

22 січня 2024 року від позивача на адресу суду надійшли пояснення у яких останній не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. Позовну заяву просить задовольнити.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Наказом т.в.о. начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області від 13 липня 2023 року за № 459 ОСОБА_1 , полковника цивільного захисту, заступника начальника Головного управління із запобігання надзвичайним ситуаціям виключено з кадрів ДСНС України відповідно до пункту 12 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу .

На день звільнення вислуга років позивача становила у календарному обчисленні 23 роки 02 місяці 02 дні.

21 липня 2023 року позивачу призначено пенсію відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

31 липня 2023 року позивач звернувся до ГУ ДСНС у Запорізькій області із заявою, в якій просив врахувати до його календарної вислуги років період навчання у ЗДТУ із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та направити до Головного управління Пенсійного фонду України подання для призначення мені пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Листом ГУ ДСНС у Запорізькій області від 18 серпня 2023 року № 53002-4002/5308 позивача повідомлено про те, що усі документи, необхідні для оформлення пенсії ОСОБА_1 , у тому числі копія даної заяви від 31 липня 2023 року, направлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до повноважень якого входить визначення права на пенсію, виду пенсії, її розрахунок, призначення та виплата.

29 вересня 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги в календарному обчисленні 25 років 06 місяців 31 день, врахувавши до календарної вислуги років період навчання у Запорізькому державному технічному університеті із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Також, просив здійснювати виплату пенсії без обмеження максимального розміру.

Листом відповідача від 27 жовтня 2023 року № 17802-16968/Н-02/8-0800/23 позивача, зокрема, повідомлено, про зарахування до вислуги років навчання у Запорізькому державному технічному університеті у повному обсязі.

Дій щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідачем здійснено не було, що розцінено позивачем як відмова у задоволенні заяви від 29 вересня 2023 року.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

За приписами статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавцем було надано право Кабінету Міністрів України визначати порядок обчислення вислуги років та пільгові умови призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (далі Порядок).

Варто зазначити, що до 19 лютого 2022 року пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16 лютого 2022 року постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19 лютого 2022 року).

На час звільнення позивача зі служби з Головного управління ДСНС України у Запорізькій області, пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Так, пунктом 1 Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що зарахування пільгового стажу особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу т.в.о. начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області від 13 липня 2023 року за № 459, станом на день звільнення вислуга років позивача складає: у календарному обчисленні 23 роки 2 місяці 02 дні, у пільговому обчисленні стаж відсутній.

Отже, суд зазначає, що оскільки календарна вислуга років позивача станом на час звільнення становила менше 25 років, у відповідача відсутні підстави для оформлення та надсилання відповідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Щодо зарахування до вислуги років в календарному обчисленні строк навчання в Запорізькому державному технічному університеті із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону №2262 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 2 Постанови № 393 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно послужного списку позивача, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивач навчався у Запорізькому державному технічному університеті з 01 вересня 1994 року по 30 червня 1999 року.

При цьому, спеціальне звання «лейтенант внутрішньої служби» позивачу вперше присвоєно у серпні 2001 року під час проходження служби в УДПО УМВС України в Запорізькій області, а не після закінчення вузу, що не відповідає наведеним судом вимогам Закону № 2262 та Постанови № 393.

Отже, відповідачем правомірно не зараховано позивачу час навчання у Запорізькому державному технічному університеті, оскільки після закінчення даного навчального закладу офіцерське (спеціальне) звання позивачу не присвоювалось.

Враховуючи встановлені у даній справі обставини та вище викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір) відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 01 березня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов