Справа № 569/20538/23
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вараського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вараського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, який поданий представником позивача адвокатом Сьомко В.Т. у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП від 12 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Рівненського обласного ТЦК та СП на користь ОСОБА_1 , судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 536,80 грн. та 12000,00 грн. професійної правничої допомоги.

В судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача адвоката Сьомко В.Т. до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли заяви про розгляд справи без участі позивача та представника позивача за наявними матеріалами справи, позовну заяву підтримують в повному обсязі та просять суд її задоволити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та письмовий відзив у якому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення №524 від 12 жовтня 2023 року складеного старшим офіцером мобілізаційного відділення Вараського РТЦК СП капітаном ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, порушив п.п.4 п.1 Додаток 2 до Порядку Правил військового обліку працівників та військовозобов`язаних затверджених постановою Кабінету міністрів України від 30.12.2022р. №1487, а саме 12 жовтня 2023 року о 11.00 год. відмовився проходити медичний огляд. Правопорушення виявлено 12 жовтня 2023 року, під час дії особливого періоду. З 17.03.2014 року в Україні діє особливий період, після оприлюднення указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та по даний час.

З дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_1 даної ним на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 вбачається наступне: «Я, ОСОБА_1 відмовляюся проходити військово-лікарську комісію у Вараському РТЦК СП по причині проходити військово-лікарську комісію за місцем проживання у м.Рівне в Рівненському МТЦК СП. 12.10.23 р. підпис ОСОБА_1 ».

Після чого, позивачу було вручено повістку на призов та правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови №524 про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП від 12 жовтня 2023 року, винесеної начальником Вараського РТЦК та СП Скляровим А.Д., розглянувши протокол відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , встановив: порушив п.п.4 п.1 Додаток 2 до Порядку Правил військового обліку працівників та військовозобов`язаних затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487, а саме 12 жовтня 2023 року о 11.00 год. відмовився проходити медичний огляд. Правопорушення виявлено 12 жовтня 2023 року, під час дії особливого періоду. Що є правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.210 КУпАП і зафіксоване протоколом про адміністративне правопорушення від 12 жовтня 2023 року №524. З 17.03.2014 року в Україні діє особливий період, після оприлюднення указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та по даний час. Постановляю: накласти штраф на гр.-на ОСОБА_1 в сумі 1700 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд прийшов до наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Стаття 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період та тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст.280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише в разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Як зазначено у адміністративному позові, на момент винесення оскаржуваної постанови, позивач знаходився в приміщенні Вараського РТЦК та СП, однак розгляд вищезазначеного протоколу та винесення постанови було проведено у його відсутності. А на його запитання було повідомлено, що якщо він з чимось не згоден, то може оскаржити постанову до суду. Тобто, в судовому засіданні було встановлено, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 12 жовтня 2023 року було проведено без особистої участі позивача який на момент винесення оскаржуваної постанови перебував в приміщення Вараського РТЦК та СП. В подальшому, йому було вручено примірник протоколу та копію оскаржуваної постанови від 12 жовтня 2023 року №524.

Фактично, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не булу дотримано, викладену у ст.279 КУпАП процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та допущено порушення право позивача на захист, під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи. На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, тому належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови про накладання адміністративного стягнення та направлення справи на новий розгляд до Вараського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а тому адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення судових витрат по справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами, відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992, № 27, ст.385, введено в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, ВВР, 1992, № 27, ст.386) положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського обласного ТЦК та СП, а тому наявні достатні правові підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Рівненського обласного ТЦК та СП судових витрат у розмірі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До адміністративного позову, на підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача подано докази, а саме: ордер на надання правничої допомоги Філіпцову О.В. серія АМ №1067669 від 20 жовтня 2023 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 23/10/30 від 21 жовтня 2023 року, в якому зазначено детальний опис наданих послуг (зокрема: попередня правова консультація щодо характеру спірних правовідносин із вивченням матеріалів, вартістю 1000 (одна тисяча) гривень; підготовка та подання позовної заяви, вартістю 4000 (чотири тисячі) гривень: вартість послуг виконавця за цим актом складає 5000 (п`ять тисяч) гривень;) квитанцію до прибуткового касового ордера № 3 від 21 жовтня 2023 року про оплату Філіпцовим О.В. 5000 (п`ять тисяч) грн. за надання правової допомоги. Крім того, долучено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір 536,80 грн.; витрати на правову допомогу 12000 (дванадцять тисяч) грн. (консультація клієнта щодо характеру спірних правовідносин із вивченням матеріалів - 1000 (одна тисяча) гривень; складання позовної заяви до суду - 4000 (чотири тисячі) гривень: підготовка відповіді на відзив 2000 (дві тисячі) грн.; представництво у суді (участь у судових засіданнях) 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Однак, позивачем та представником позивача не було долучено договору про надання правничої допомоги № 23/10/31 від 20 жовтня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Сьомко В.Т., на який він безпосередньо посилається.

Суд звертає увагу, що відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі №757/13974/21-ц, до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським об`єднанням чи бюро.

При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказане узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 922/1163/18.

Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 922/2604/20.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, який укладений з позивачем, суд позбавлений можливості, в тому числі, пересвідчитись щодо пов`язаності витрат на правничу допомогу з вказаною справою, дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, тощо, а тому у цій часині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9,19,72-77,241-246,255,286,295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вараського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу задоволити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення №524 від 12 жовтня 2023 року, винесену начальником Вараського РТЦК та СП Скляровим А.Д. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП скасувати та направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Вараського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Вараського районного ТЦК та СП (м.Рівне, вул.Грабник, 4) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий зір в розмірі 536,80 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1

Відповідач: Вараський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, м.Вараш, Промислова зона, будинок 54

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов