Справа № 320/4557/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4557/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Колеснікова І.С.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1) в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у знятті з військового обліку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 зняти ОСОБА_1 з військового обліку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року в задоволенні значеного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області 21.12.2022 прийнято рішення №8010.5.1-39150/80.3-22 за заявою ОСОБА_1 про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Республіка Польща з терміном до 21.06.2023.

У своєму рішенні Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повідомив ОСОБА_1 про необхідність:

- зняття з реєстрації свого місця проживання;

- надання паспорту громадянина України і паспорту громадянина України для виїзду за кордон для проставлення в них штампа про оформлення виїзду за кордон на постійне проживання. У разі наявності двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон надаються обидва такі паспорти;

- отримання довідки органу державної фіскальної служби про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов`язань з такого податку шляхом подання до органів митного контролю під час перетину митного кордону України для проведення митних процедур.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 27.12.2022 про зняття його з військового обліку, у зв`язку з виїздом за кордон. До заяви було долучено копії: тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 27.09.2022 №1845; рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 27.12.2022; паспорту № НОМЕР_1 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2023 №ВОБ/43 позивачу запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09:00 09.01.2023 для розгляду викладеного у заяві від 27.12.2022 питання.

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 17.01.2023 (вх. від 17.01.2023 №Т-10), в якій просив надати обґрунтовану відповідь на його заяву від 27.12.2022.

Листом від 245.01.2023 №ВОБ/268 позивача повідомлено про відсутність підстав для надання йому дозволу для виїзду з місця проживання, та зазначено, що позивач був відібраний до призову на військову службу по загальній мобілізації (а.с.15-16).

Вважаючи протиправним дії відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що він має рішення, відповідно до якого йому надано дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання є безпідставними, оскільки відповідачем в межах повноважень та на підставі вимог закону вказаний дозвіл, як військовозобов`язаному, не надавався на зміну місця проживання під час дії правового режиму воєнного стану та під час проведення заходів загальної мобілізації.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У даному випадку, спірним є питання чи зобов`язаний ІНФОРМАЦІЯ_1 зняти ОСОБА_1 з військового обліку, у зв`язку з виїздом за кордон на постійне проживання до Республіка Польща.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулюється Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон № 2232-XII)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із частиною 7 статті 1 цього ж Закону виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно із частиною 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання.

Згідно із частиною 4 статті 37 Закону №2232-XII у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64-2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду даної адміністративної справи в суді першої та апеляційної інстанції строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач посилається на те, що він підлягає зняттю з військового обліку, у зв`язку з тим, що відповідно до рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 21.12.2022 №8010.5.1-39150/80.3-22 йому надано дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання, а будь-яких особливостей, виключень або обмежень, підстав і порядку зняття з військового обліку, на період дії воєнного стану, чинним законодавством не встановлено.

Згідно пункту 2 частини 5 статті 37 Закону №2232-XII зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, зокрема, з військового обліку військовозобов`язаних:

- які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;

- які прийняті на службу до Національної поліції України, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України;

- які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;

- в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України.

Отже, вищезазначені правові положення мають чіткий перелік обставин, який не підлягає широкому тлумаченню.

Таким чином, доводи апелянта про те, що останній має рішення, відповідно до якого йому надано дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки відповідачем, в межах повноважень та на підставі вимог закону, дозвіл, як військовозобов`язаному, на зміну місця проживання під час дії правового режиму воєнного стану та під час проведення заходів загальної мобілізації не надавався.

Про наявність інших законних підстав для зняття ОСОБА_1 з військового обліку, позивач не зазначив та відповідно не надав належних та допустимих доказів.

Щодо доводів позивача про застосування до спірних правовідносин положень Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, (далі по тексту - Порядок №921), які були чинними на момент звернення позивача до відповідача (27.12.2022), колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, п.1 Порядком № 921 визначено, що цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та виконавчими апаратами районних, обласних рад, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та закладами освіти незалежно від їх підпорядкування та форми власності.

Пунктом 5 Порядку № 921 встановлено, що з метою ведення військового обліку в державі утворюється система військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - система військового обліку).

Системою військового обліку є визначена законодавством сукупність узгоджених за метою та завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.

Головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних.

Для забезпечення військового обліку створюється Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - автоматизована інформаційна телекомунікаційна система, яка призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про військовозобов`язаних (призовників).

Згідно з п. 16 Порядку № 921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів, зокрема, для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Відповідно до п. 20 Порядком № 921 не підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних державними органами, підприємствами, установами та організаціями:

особи, які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу за контрактом до військових формувань, утворених відповідно до законів, крім Збройних Сил (далі - інші військові формування), або на службу до Національної поліції, органів, підрозділів цивільного захисту, до Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби;

особи, які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;

особи, які вибули до інших країн на постійне місце проживання;

в інших випадках - за рішенням Міноборони.

Пунктом 30 Порядку № 921 визначено, що у разі зняття (виключення) призовників і військовозобов`язаних із військового обліку виконавчими органами сільських, селищних та міських рад у картках первинного обліку ставляться відповідні відмітки.

Призовники і військовозобов`язані, які вибувають за межі України на постійне місце проживання, направляються виконавчими органами сільських, селищних та міських рад до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для зняття їх із військового обліку та вилучення військово-облікових документів.

Картки первинного обліку призовників і військовозобов`язаних, знятих із військового обліку у зв`язку з вибуттям в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю), зберігаються протягом п`яти років та знищуються після їх чергового звіряння з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки із складенням акта (додаток 9).

Решта карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних, знятих (виключених) з військового обліку, зберігаються до виповнення їм 65 років, після чого знищуються із складенням акта.

Під час розгляду звернення позивача, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №ВОБ/43 від 05.01.2023 року запропоновано з`явитися ОСОБА_1 09.01.2023 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вирішення питання про зняття останнього з військового обліку, з певним переліком документів (а.с.12-13).

Разом з тим, ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначений час, пояснення позивача щодо цих обставин у справі відсутні.

Натомість, позивач повторно звернувся з листом від 17.01.2023 року із аналогічних підстав, та отримав у відповідь обґрунтовану відмову відповідача, оскільки останнім дозвіл, як військовозобов`язаному, не надавався на зміну місця проживання під час дії правового режиму воєнного стану та під час проведення заходів загальної мобілізації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, під час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 знаходився в Україні, а не в Республіці Польща, і останньому було достеменно відомо про введений воєнний стан в Україні, починаючи з 24.02.2022 року, і призов його на військову службу у Збройні Сили України шляхом вручення бойової повістки 05.01.2023 року.

Відповідно до Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних призовники і військовозобов`язані повинні:

- перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України;

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) на збірні пункти, призовні дільниці у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ)), для взяття на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

- не змінювати місце фактичного проживання (перебування) з моменту оголошення мобілізації, а у воєнний час не виїжджати з місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідних керівників СБУ або Служби зовнішньої розвідки;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району;

- особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

У даному випадку, позивачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, належних доказів наявності дозволу керівника ІНФОРМАЦІЯ_1, наданий ОСОБА_1 , виїжджати з місця проживання.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 мав статус військовозобов`язаного та був призваний на військову службу у Збройні Сили України по загальній мобілізації, проте відмовився її проходити після отримання бойової повістки.

Зазначені обставини підтверджуються вироком Святошинського районного суду міста Києва від 29.11.2023 року, копія якого міститься в матеріалах справи, і яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 28.02.2024 року