Справа № 759/17680/23
Суддя: Твердохліб Ю. О.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17680/23

пр. № 2-а/759/11/24

04 березня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.,

за участю секретаря Вінцковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м.Києві про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління національної поліції у м.Києві, в якому просила скасувати постанову серії ЕГА №1143568 від 15.08.2023 року, про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, з накладенням на неї штрафу в розмірі 850,00 грн та закрити відносно неї провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 15.08.2023 року інспектором Святошинського УП ГУНП в м. Києві Байрамовим Ф.Ф.огли було винесено відносно неї постанову серії ЕГА №1143568 від 15.08.2023 року та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпА з одночасним накладенням штрафу у розмірі 850,00 грн.

Вказувала, що підставою для складення даної постанови стало те, що вона 15.08.2023 року здійснила завідомо неправдивий виклик по спец. лінії «102» наряду поліції повідомивши про домашнє насильство, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Зазначала, що нею не порушено ст. 183 КУпАП, оскільки вона здійснила виклик наряду поліції за адресою її проживання, при цьому зазначала причину виклику, що їй необхідна допомога для транспортування її сина, який є наркозалежним, до медичного закладу, а саме до наркологічної клініки, яка розташована у Дарницькому районі м. Києва (мікрорайон Позняки). Нею не було зазначено щодо домашнього насильства.

На думку позивачки, її було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку; постанова прийнята з порушенням її прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. Справа передана судді 18.09.2023 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2023 року провадження по даній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

16.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що позивача було притягнуто у встановленому законом порядку. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що позивачка здійснила завідомо неправдивий виклик по спецлінії « 102».

Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась.

На адресу судуне надходило заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що 15.08.2023 інспектором інспектором Святошинського УП ГУНП в м. Києві Байрамовим Ф.Ф.огли було винесено постанову серії ЕГА №1143568 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП з одночасним накладенням штрафу у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 , 15.08.2023 в АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик по спец. лінії «102» наряду поліції, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За змістом ст. 18 цього Закону поліцейський, серед іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних обов`язків), наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які перебувають у безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені статтею 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. По-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 Закону).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, настає лише в разі завідомо неправдивого виклику поліції.

Тобто, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію поліції, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що позивач викликала поліцію свідомо знаючи про те, що у такому виклику немає необхідності. Відповідачем не надано суду жодного належного доказу здійснення дій для з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення (протокол опитування, пояснення, протокол допиту, тощо).

В свою чергу слід зазначити, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач повинен був з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладається тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не було вжито належних заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Водночас, слід зазначити, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена, у відповідності до вимог чинного законодавства, поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також, встановлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже суд вважає, що в діях позивача не вбачається умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику поліції, та відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а тому, прийнята відповідачем постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1143568 від 15.08.2023 року підлягає скасуванню.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, за викладених в оскаржуваній постанові про притягнення до відповідальності обставин.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, су приходить до висновку, що слід скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1143568 від 15.08.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст.ст. 7, ч. 3 ст. 183, 251, 268, 283-284, КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м.Києві про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕГА №1143568 від 15.08.2023 року інспектора Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві капітана поліції Байрамова Фарід Фаіг огли про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Провадження у справі про притянення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.03.2024.

Суддя: Ю.О.Твердохліб