Справа № 420/9473/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 березня 2024 року

м. Київ

справа № 420/9473/23

адміністративне провадження № К/990/5197/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 420/9473/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України, про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України, у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 07 травня 2022 року № 15-РС в частині увільнення від займаної посади і зарахування в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 ;

- визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 травня 2022 року № 94 в частині увільнені від займаної посади, зарахування в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2022 року та зняття з усіх видів забезпечення з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 ;

- зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та всі інші виплати за період з 07 травня 2022 року по 10 серпня 2022 року згідно «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року.

Рішенням Одеського кружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 07 травня 2022 року № 15-РС в частині увільнення від займаної посади і зарахування в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 травня 2022 року № 94 в частині увільнені від займаної посади, зарахування в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2022 року та зняття з усіх видів забезпечення з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 .

Зобов`язано командування Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та всі інші виплати за період з 07 травня 2022 року по 07 серпня 2022 року згідно «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року задоволено частково апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_4 та Військової частини НОМЕР_2 . Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 420/9473/23 в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 07 травня 2022 року № 15-РС стосовно увільнення від займаної посади і зарахування в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 , скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 420/9473/23 в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 травня 2022 року № 94 в частині увільнення від займаної посади, зарахування в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2022 року та зняття з усіх видів забезпечення з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 , скасовано в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 травня 2022 року № 94 стосовно увільнення від займаної посади, зарахування в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 , крім «зняття з усіх видів забезпечення з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 ».

Ухвалено у цій скасованій частині нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні зазначених позовних вимог, крім «зняття з усіх видів забезпечення з 07 травня 2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , техніка управління Військової частини НОМЕР_3 ».

У іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 420/9473/23 залишено без змін.

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями в частині, якою задоволенні позовні вимоги, відповідачем подано касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2024 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

12 лютого 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» вдруге надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 420/9473/23. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник повторно зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Зокрема, заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду стосовно питання застосування пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260) у подібних правовідносинах.

Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та стверджуючи про відсутність правового висновку Верховного Суду, не конкретизує, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду, як відповідні норми права необхідно застосовувати, а також не обґрунтовує необхідність такого висновку у взаємозв`язку з посиланням на обставини справи.

Крім того, в ухвалі Верховного Суду від 08 лютого 2024 року Суд зауважив, що пункт 15 розділу І Порядку № 260 передбачає випадки невиплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам. Отже, вказана правова норма сама по собі є загальною, а відтак не потребує висновку як такого.

Проте, заявник, звертаючись до суду з касаційною скаргою вдруге, не врахував роз`яснення Верховного Суду, які були зазначені в ухвалі від 08 лютого 2024 року щодо невідповідності касаційної скарги вимогам процесуального закону, недоліки якої стали підставою для її повернення.

Зазначене свідчить, що відповідач формально підійшов до оформлення касаційної скарги та проігнорував роз`яснення Верховного Суду щодо необхідності дотримання законодавчих вимог до змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судового рішення.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів та зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Верховний Суд звертає увагу відповідача, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 420/9473/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України, про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак