Справа № 140/32413/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/32413/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач 1, ГУ УПФ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (відповідач 2, ГУ УПФ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.10.2023 № 40 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити переведення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII з 26.09.2023, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 29.03.1989 по 03.01.2012 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих разом із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.09.2023 № 7.3-22-55/136 та № 7.3-22-55/137, виданих Волинською митницею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

26.09.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) та вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ Донецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ Донецькій області від 02.10.2023 № 40 відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням з тих мотивів, що у нього наявні всі необхідні підстави (загальний страховий стаж, стаж на посадах в органах державної служби та необхідний вік) для переведення на пенсію державного службовця. Крім того, відповідачем ГУ ПФУ в Донецькій області безпідставно не врахований період проходження служби в митних органах до стажу на посадах в органах державної служби, який на підставі пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283) зараховується до стажу державної служби.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.10.2023 № 40 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити нарахування та виплату пенсії по віку відповідно до Закону № 889-VIII з дати звернення з 26.09.2023, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 29.03.1989 по 03.01.2012 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих разом із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.09.2023 № 7.3-22-55/136 та № 7.3-22-55/137, виданих Волинською митницею.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач ГУ ПФУ у Донецькій області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення, позаяк у пенсійного органу не було підстав для зарахування періоду роботи позивача з 01.04.2004 по 03.01.2012 в митних органах до стажу роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону № 889-VIII. На момент розгляду заяви позивача стаж його державної служби , який дає йому право на отримання пенсії становить 15 років 3 дні, що є недостатнім для переходу на пенсію державного службовця.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач ГУ ПФУ у Волинській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що у позивача станом на 01.01.2016 немає необхідного стажу державної служби, право на призначення пенсії відповідно до Закону № 889-VIII відсутнє.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, що підтверджується витягом з пенсійної справи (а. с. 30).

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 18.12.2023 № 03 (а. с. 7) відмовлено позивачу в переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, оскільки відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ).

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10 - 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18).

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 № 591/6970/16-а).

З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови у переведенні на пенсію є недостатність стажу державної служби, а саме: не зарахування служби позивача в митних органах до державної служби з 01.04.2004 по 03.01.2012.

Статтею 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 розділу ХІ Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283) (вказаний правовий висновок відображено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 735/939/17).

За змістом пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року (який набрав чинності 1 січня 2004 року) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Частиною 1 статті 569 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України 2012 року пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Згідно із частиною першою статті 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Тобто вказаними кодексами, які діяли під час роботи позивача було однаково врегульовано питання щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, на що звернута увага у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 № 591/6970/16-а.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1979 (а. с. 13-16) та довідкою Волинської митниці від 04.09.2023 № 7.3-12/52-161 (а.с. 17), ОСОБА_1 з 28.03.191989 по 03.01.2012 працювала на різних посадах Ковельської, Ягодинської, Волинської митницях та позивачу присвоювалися спеціальні звання. З урахуванням вказаного періоду роботи, стаж роботи позивача на державній службі становить понад 20 років.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ Донецькій області не було фактичних та правових підстав для не зарахування до стажу державної служби позивача періоду всієї роботи на посадах в митних органах та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії, а у позивача наявні умови, передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ (а саме, досягнення віку, наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу), для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII та відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

При вирішенні цього спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у переведенні на інший вид пенсії рішенням від 02.10.2023 № 40, яке було прийняте ГУ ПФУ в Донецькій області відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.10.2023 № 40 позивачу безпідставно відмовлено у переході на інший вид пенсії, тому на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного рішення належить задовольнити.

На думку суду, оскільки за приписами Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області.

При вирішенні питання про вчинення зобов`язальних дій Відповідача 2, суд звертає увагу на наступне.

Позивач просить зарахувати йому до страхового стажу, який дає право на отримання пенсії державного службовця період роботи в митних органах з 29.03.1989 по 03.01.2012.

Однак, як вбачається із оскаржуваного рішення відповідача 1, розрахунку стажу для призначення пенсії (а.с.50) ГУ УПФ в Донецькій області при вирішенні заяви позивача про переведення було зараховано до державної служби період роботи ОСОБА_3 в митних органах з 29.03.1989 по 31.03.2004, і вказаний період не є спірним в межах розгляду даної справи.

Тому, виходячи з наведеного, зазначений період повторному зарахуванню до державної служби не підлягає.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.10.2023 № 40, з огляду на наявність у позивача умов для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII та відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, тому з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, враховуючи також відсутність обґрунтованих заперечень відповідачів щодо врахування довідок Волинської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.09.2023 № 7.3-22-55/136 та № 7.3-22-55/137 (а.с.18-19), позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Волинській області здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця за віком, перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії, з 26.09.2023 (часу звернення з відповідною заявою), з врахуванням до стажу державної служби періоду роботи в митних органах з 01.04.2004 по 03.01.2012, а також з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.12.2023 № 7.3-12-55/175 та № 7.3-12-55/177 виданих Волинською митницею.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зарахування до державної служби періоду роботи в митних органах з 29.03.1989 по 31.03.2004 слід відмовити.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій, рішенням якого було відмовлено позивачу у переведені її на інший вид пенсії, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією від 17.10.2023 № 0.0..1 (а.с.5). Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача 1 в повному обсязі, оскільки часткове задоволення позову стосується лише визначення періодів роботи які підлягають зарахуванню, а не підставності заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.10.2023 № 40.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу, перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 26 вересня 2023 року, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 01.04.2004 по 03.01.2012, а також з врахуванням довідок Волинської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.09.2023 № 7.3-22-55/136 та № 7.3-22-55/137.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Суддя Р.С. Денисюк