Справа № 420/24725/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/24725/23

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023р. по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Сонекс» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023р. ПП «Сонекс» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці за №UA500020/2023/000142/2 від 29.08.2023р. про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою митного оформлення товару, поставленого за умовами зовнішньоекономічного договору від 4.05.2021р., підприємством до Одеської митниці подано МД за №23UA95U9 від 28.08.2023 та документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний перший (основний) метод її визначення. Проте, за результатами митного оформлення митним органом 29.08.2023р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500020/2023/000142/2.

Позивач, вважаючи прийняте митним органом рішення протиправним та таким, що порушує його права та інтереси, звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000142/2 від 29.08.2023р..

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПП «Сонекс» судовий збір у розмірі 5 115,28грн..

Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган, приймаючи оскаржуване рішення, діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки позивачем надано усі необхідні документи для розмитнення товарів, а митницею не надано їм належної оцінки та визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 4.05.2021р. між ПП «Сонекс» (Покупець) та іноземною юридичною особою - компанією «TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD.» (Продавець) укладено контракт за №04/0521-Китай, відповідно до предмету якого Продавець продає, а Покупець купляє продукцію, відповідно до інвойсу (рахунку-фактури), в узгодженій кількості, номенклатурі, асортименті (а.с.36).

28.08.2023р. позивачем для здійснення митного оформлення товару: частини систем крапельного зрошення сільськогосподарських культур трубки гнучкі з поліетилену, полімерні, з встановленими крапельницями (емітерами), в асортименті, подав до Одеської митниці МД за №23UA95U9.

Для підтвердження заявленої вартості товару позивачем подано наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 4.05.2021р. та додаткові угоди за №1 від 30.06.2022р., №2 від 18.11.2022р., рахунок-фактура (інвойс) за №РА7230610 від 3.07.2023р., рахунок проформа №РА7230610 від 7.06.2023р., рахунок проформа №РА7230610/1 від 3.07.2023р., платіжне доручення за №39 від 9.06.2023р., платіжне доручення за №46 від 7.07.2023р., пакувальний лист від 3.07.2023р., прейскурант виробника товару від 25.03.2023р., автотранспортну накладну за №2044 від 22.08.2023р., автотранспортну накладну за 436 від 22.08.2023р., автотранспортну накладну за №454 від 22.08.2023р., автотранспортну накладну за №564 від 22.08.2023р., коносамент від 8.07.2023р., декларацію про походження товару за №РА7230610 від 7.06.2023р., договір про надання послуг митного брокера за №БКМ/03-2019 від 1.03.2019р., судове рішення у справі №420/17432/22 від 3.02.2023р., судове рішення у справі №420/24530/21 від 30.12.2022р., копії МД країни відправлення за № 17699355; 17699381; 17699415: 17699443 від 5.07.2023р..

Декларанту була скерована вимога про надання таких документів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію митної декларації країни відправлення. Крім того, посилаючись на ч.6 ст.53 МКУ, декларанту або уповноваженій ним особі було запропоновано за власним бажанням подати наявні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення відповідача декларантом надіслано лист за №29/8/23 від 29.08.2023р. та додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: бухгалтерську виписку по взаєморозрахункам станом на 14.08.2023р., лінійний коносамент за №228534277 від 8.07.2023р., лист про помилку за №РА7230610/1007 від 10.07.2023р..

29.08.2023р. Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № UA500020/2023/000142/2.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням митного органу та вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийнятого спірного рішення, з урахуванням підстав, з якими позивач просить визнати його протиправним та незаконним, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.п.23,24 ст.4 МКУ встановлено, що митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МКУ, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 МКУ передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

В той же час, відповідно до ч.5,6 ст.53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставами для здійснення відповідачем коригування митної вартості стало те, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим, у п.4.2 Контракту, зазначено, що товар поставляється в упаковці та з відповідним маркуванням. Відповідно до умов п. 4.6 Контракту, вартість упаковки включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; 2) до митного оформлення надані МД країни відправлення за №17699355; 17699381; 17699415: 17699443 від 5.07.2023р., а коносамент, який зазначено в експортній декларації країни відправлення №17699415, датований 8.07.2023р., тобто на дату оформлення митних декларацій коносаменту ще не існувало. Крім того, в трьох інших митних деклараціях країни відправлення зазначені різні номери коносаментів, які до митного оформлення не надавалися; 3) у відповідних графах, наданих платіжних доручень банку: від 9.06.2023р. №39, від 7.07.2023р. №46, як підстава для здійснення оплати, міститься інформація про документ: PROFORMA INVOICE від 7.06.2023р. №РА7230610, та від 4.07.2023р. № РА7230610/1, що не відповідає умовам п.3.2 та3.7 зовнішньоекономічного контракту від 4.05.2021р. №04/0521-China, а саме, оплата по даному контракту здійснюється на підставі інвойсів на кожну партію товару.

Щодо відсутності інформації про вартість упаковки товару, судова колегія зазначає.

Відповідно до розділу А.9 умов CFR Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару.

Згідно п.4.6 Контракту за №04/0521-Китай вартість пакування та тари включаються у вартість товару.

Отже, відповідно до умов зазначеного Контракту обов`язок пакування покладається на Постачальника товару та при постачанні Товару витрати з пакування закладалися Постачальником самостійно до вартості Товару і додатковому відшкодуванню з боку позивача не підлягали.

Згідно зовнішньоекономічного договору ціна Товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Щодо транспортних документів та відмінностей у номерах коносаментів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до комерційного інвойсу товар постачався на умовах СРТ, Odesa.

CPT (Carriage Paid To) (… named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (…назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Під словом перевізник розуміється будь-яка організація, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому чи організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним чи іншим транспортом чи комбінацією цих видів транспорту.

Згідно з ч.1 ст.137 Кодексу торговельного мореплавства України, після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у торговельному мореплавстві допускаються випадки видання коносаменту пізніше, ніж здійснення експортних митних формальностей.

При цьому, судова колегія зауважує, що до митного оформлення було надано місцевий (домашній) коносамент морського агенту №BW23060383, який містить всю необхідну інформацію учасників перевезення, вантаж та морські контейнери, в яких він постачається, а також містить посилання на лінійний коносамент за №228534277.

Крім того, митному органу було подано лінійний коносамент за №228534277 від 8.07.2023р., який містить посилання на номери букингів: 228534321, 228534378, 228534277, 228534388, які і зазначені в експортних митних деклараціях.

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що вищевказана обставина не впливає на числові значення складових митної вартості товарів та не свідчать про її необґрунтованість.

Щодо посилань скаржника, що у відповідних графах, наданих платіжних доручень банку: від 9.06.2023р. №39, від 7.07.2023р. №46, як підстава для здійснення оплати, міститься інформація про документ: PROFORMA INVOICE від 7.06.2023р. №РА7230610, та від 4.07.2023р. №РА7230610/1, що не відповідає умовам п.3.2 та 3.7 зовнішньоекономічного контракту від 4.05.2021р. №04/0521-China, а саме, оплата по даному контракту здійснюється на підставі інвойсів на кожну партію товару, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3.2 Контракту оплата за Товар може бути за умови передоплати.

Відтак, декларантом було сплачено за товар саме на підставі таких інвойсів, які було виставлено на підставі контракту за №04/0521-Китай від 4.05.2021р..

Зазначене не суперечить умовам вищезазначеного Контракту, відповідно до п. 3.7 якого оплата здійснюється на підставі Інвойсу. Тобто у контракті не зазначено на підставі якого саме інвойсу.

Крім того, декларантом до митного оформлення було подано комерційний інвойс №PA7230610 від 3.07.2023р., який виписується одночасно із відвантаженням товару та надається покупцеві, використовується для митної декларації та саме за комерційним інвойсом розраховується ПДВ та митні збори.

Інформація у проформі інвойсі та у комерційному інвойсі є ідентичною. Проформа-інвойс не містить розбіжностей у числових показниках сплачених декларантом сум.

При цьому, колегія суддів також враховує, що постачальником було допущено описку у даті проформи-інвойса за №РА7230610/1, а саме було зазначено дату « 4.07.2023р.» замість вірної « 3.07.2023р.», про що також позивачем було повідомлено контролюючий орган та дані обставини не впливають на вартісні характеристики товару.

Що стосується посилання митного органу в апеляційній скарзі на відомості з баз даних ЄАІС, то судова колегія зазначає що вказане не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Дослідивши надані позивачем документи, які ним подавалися під час митного оформлення товарів, апеляційний суд встановив, що з них вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

До митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та які, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товарів. А відтак, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, що свідчить про неправомірність рішення митного органу у неприйнятті митної декларації і відмові митного оформлення товарів та коригування їх митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Сонекс», визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500020/2023/000142/2 від 29.08.2023р..

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог підприємства, оскільки митним органом не спростовано ціну товару, а також не підтверджено об`єктивної неможливості на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за основним методом. При цьому, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої товариством митної вартості товару, не встановлено.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко