Справа № 344/20572/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 344/20572/23 пров. № А/857/29/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Саєнко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2023 року у справі № 344/20572/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейської взводу № 2 РТОР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Огерук Ангеліни Миколаївни, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, (головуючий суддя Бабій О.М., м. Івано-Франківськ, 16 год 42 хв.), -

В С Т А Н О В И В:

31.10.2023 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до поліцейської взводу №2 РТОР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Огерук Ангеліни Миколаївни, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕАТ №7985912 від 21.10.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що спірною постановою, на підставі ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначав, що до оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення було винесено та зафіксовано хибні обставини нібито неправомірних дій. Позивач наголошував на відсутності складу будь-якого правопорушення у своїх діях, вважав, що інспектор не надав ніяких ґрунтовних пояснень чи доказів, щодо законності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, покликання позивача стосувались того, що у спірній постанові не зазначено жодної підстави для зупинки транспортного засобу, відсутністю змісту правової норми КУпАП на підставі якої його притягають до відповідальності, не зазначено, відомостей про те, які матеріали були зібрані уповноваженою особою (та як наслідок, з якими матеріалами та доказами ознайомлений позивач), за допомогою яких технічних засобів проводилася відповідна технічна фіксація правопорушення.

Також протиправність спірної постанови аргументував неналежним роз`ясненням його прав, незабезпечення права на допомогу адвоката, вважав, що з огляду на незгоду із вчиненням правопорушення працівник поліції протиправно не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що відповідач виконав покладений на нього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності свого рішення, а відтак спірна постанова не підлягає скасуванню. Суд першої інстанції погодився із доводами відповідача про те, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив швидкісним режим в населеному пункту, оскільки таке підтверджується відповідними даними з технічного приладу фіксації швидкості, координатами геолокації місця вчинення правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи скарги загалом співставні з доводами позовної заяви. Так, скаржник покликається на неправомірність використання приладу фіксації швидкості, оскільки заміри швидкості робились тримаючи прилад в руках, без монтування на штатив чи триногу, що є підставою вважати такі покази швидкості помилковими. Також наявні покликання на те, що працівники поліції протиправно відмовились складати протокол у цій ситуації, оскільки позивач не погоджувався з вчиненням правопорушення, наголошував на незабезпеченні йому права користуватись послугами адвоката, а також зазначав, що в спірній постанові не зазначені докази стосовно зони дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» в кілометровій відмітці автодороги.

Скаржник вважає, що наведені вище обставини необґрунтовано не враховані судом першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи повідомлені про розгляд справи у встановленому законом порядку.

За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представник позивача в судовому засідання вимоги апеляційної скарги підтримує з мотивів, викладених у ній.

Представники решти учасників справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відсутність у судовому засіданні належно повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом спірної постанови серії ЕАТ №7985912 від 21.10.2023 апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_1 (згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України присвоєно індивідуальний знак «LAWYERS», власник ОСОБА_2 ), о 14:35, 21.10.2023, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме в населеному пункті Глибока (дорога Н10, 134 км, Івано-Франківська область) рухався зі швидкістю 73 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер TC008397.

Не погоджуючись із згаданою постановою ОСОБА_1 подав позовну заяву.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про обґрунтованість спірної постанови такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Пунктом 12.4. Правил зазначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, за п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За матеріалами справи відповідач доводить вину позивача у скоєнні правопорушення показами лазерного вимірювача швидкості руху приладу TruCam, серійний номер TC008397, відеозаписом фіксації перевищення швидкості, а також роздруківкою фіксації з фото транспортного засобу, яким керував позивач, з вказівкою на координати (геолокацію), а також із зазначенням швидкості.

Також в матеріалах справи наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, та зокрема працівника, який виносив постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги, то як вже зазначалось вище такі зводяться до наступних покликань:

- неправомірність використання приладу фіксації швидкості, оскільки заміри швидкості робились тримаючи прилад в руках;

- відмова працівників поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення;

- незабезпечення права користуватись послугами адвоката;

- не зазначені докази стосовно зони дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» в кілометровій відмітці автодороги.

- неврахування судом першої інстанції інших доводів позовної заяви в частині недоліків спірної постанови (не зазначення підстави для зупинки транспортного засобу, відсутність змісту правової норми КУпАП на підставі якої позивача притягають до відповідальності, не зазначено відомостей про те, які матеріали були зібрані уповноваженою особою (та як наслідок, з якими матеріалами та доказами ознайомлений позивач), за допомогою яких технічних засобів проводилася відповідна технічна фіксація правопорушення).

В контексті таких апеляційний суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі LTI 20/20 ІІ TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18 Rev. 0, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), чинного до 26.12.2028 року.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для LTI 20/20 ІІ TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів» затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26893 від 26.12.2022 року вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam II № TC008397 відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018, а свідоцтво дійсне до 26.12.2023 року.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «LTI 20/20 ІІ TruCam», виробництва Laser TechnologyInc., також підтверджується наявністю виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UA.TR.001 22 054-20, який зазначає про проведення досліджень та випробувань вимірювачів швидкості транспортних засобів лазерів LTI 20/20 ІІ TruCam, із зазначенням у пункті 2 сертифікату заводськими номерами, та що вони відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

Відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 № 22-38/49 вимірювач LTI 20/20 ІІ TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 ІІ TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад LTI 20/20 ІІ TruCam з серійним номером ТС008397 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Щодо доводів позивача про те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, то колегія суддів зазначає, що лазерний вимірювач LTI 20/20 ІІ TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 ІІ TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

В контексті покликання на відмову скласти протокол слід зазначити таке.

Відповідно до вимог частини другої та п`ятої статті 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що спірна постанова стосується накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, апеляційний суд вважає, що працівник поліції цілком обґрунтовано не склав протокол про адміністративне правопорушення у цій справі.

В контексті доводів щодо місця складення постанови та вчинення правопорушення та не зазначення стосовно зони дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» в кілометровій відмітці автодороги апеляційний суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM ІІ LTI 20/20 автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості. На роздруківці фіксації правопорушення з приладу LTI 20/20 ІІ TruCam № ТС008397 наявній в матеріалах вказані координати, де було вчинено порушення. Відповідно до сервісу Google Maps ділянка 134 км. автодороги Н-10, з урахуванням координатів фіксації пролягає саме через населений пункт село Глибока. Окрім цього в оскаржуваній постанові чітко вказано місце вчинення адміністративного правопорушення автодорога Н-10 134 км. с. Глибока, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Стосовно покликань позивача на те, що йому не було забезпечено право скористатися правовою допомогою, то колегія суддів зазначає, що згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб. При цьому наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери підтверджує, що позивач мав можливість зв`язатись зі своїм адвокатом, якого він обрав самостійно, але адвокат на його телефонний дзвінок не відповідала, а підстав для відкладення розгляду справи поліцейською не було встановлено.

І наостанок, в контексті покликань скаржника про неврахування судом першої інстанції інших доводів позовної заяви в частині недоліків спірної постанови, апеляційний суд зазначає таке.

За змістом ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст спірної постанови ЕАТ №7985912 від 21.10.2023 підтверджує те, що така відповідає вимогам встановленим ст. 283 КУпАП, в тому числі щодо зазначення технічного пристрою фіксації, зазначення місця вчинення правопорушення суті порушення, роз`яснення прав особи, яка притягується до відповідальності, порядку оскарження і т.д. При цьому постанова скріплена підписом позивача, зауваження були лише щодо залучення адвоката.

Таким чином апеляційний суд вважає позицію скаржника про те, що у спірній постанові зміст порушеної норми має бути викладений у повному обсязі, а також те, що в цій же постанові не зазначено підстав для зупинки транспортного засобу такою що не ґрунтується на вимогах КУпАП щодо змісту постанови, намаганням скасувати по суті вірне рішення суб`єкта владних повноважень із формальних підстав.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач підтвердив правомірність оскарженої постанови.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За правилами ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2023 року у справі № 344/20572/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 29 лютого 2024 року.