Справа № 120/14484/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 лютого 2024 р. Справа № 120/14484/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому проваджені заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 20.11.2023 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" №713 від 14.07.2021 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 року здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" №713 від 14.07.2021 року, з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення 17.01.2024 року Вінницьким окружним адміністративним судом виписано виконавчі листи.

20.02.2024 року на адресу суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 20.11.2023 року. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що вказане судове рішення відповідачем не виконане, зокрема, відповідач з 01.03.2022 року та з 01.03.2023 року обмежив пенсію максимальним розміром.

Вирішуючи питання про наявність підстав для встановлення судового контролю, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 382 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правові норми, закріплені у частині 1 статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

З аналізу наведених норм вбачається, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Висновки аналогічного характеру викладені у додатковій постанові Верховного Суду у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

З аналізу положень статті 382 КАС України також слідує, що подання такої заяви може бути ініційовано позивачем в процесі виконання судового рішення, оскільки зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є заходом превентивного впливу на відповідача у справі, з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з вимогами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 року, "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець наділений достатніми повноваженнями для вжиття заходів щодо примусового виконання боржником судового рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" №1403-VIII від 02.06.2016 року примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно зі статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, нормами Закону України "Про виконавче провадження" визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Поряд з цим, суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.

Як вже зазначено судом, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, крім іншого, перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 року здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" №713 від 14.07.2021 року, з урахуванням виплачених сум.

Як вбачається зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.01.2024 року перерахунок пенсії позивача здійснено з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром. Крім цього, з 01.07.2021 року здійснено нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" №713 від 14.07.2021 року.

Таким чином, розмір пенсії позивача з 01.04.2019 року становить 16508, 54 грн., з 01.07.2021 року - 18508, 44 грн.

Вподальшому, на виконання Постанов Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 року та №168 від 24.03.2023 року, відповідно до п. 2 яких установлено, що з 01.03.2022 року та з 01.03.2023 року відповідно, розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цих постанов, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, позивачу проведено перерахунок пенсії, проте виплата пенсії проводиться в розмірі визначеному на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок.

Судом з`ясовано, що позивач фактично не погодився з розміром пенсії після її перерахунку на виконання вказаних постанов, оскільки на виконання Постанови №118 з 01.03.2022 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, яка, з урахуванням індексації, склала 20819, 62 грн. Однак, виплата позивачеві пенсії у вказаному розмірі не проводилася, у зв`язку із тим, що індексація пенсії установлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, тоді як пенсія позивача перевищує встановлений максимальний розмір, тому розмір його пенсії з 01.03.2022 року становив 19340 грн.

На виконання Постанови №168 з 01.03.2023 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, яка, з урахуванням індексації, склала 22319, 62 грн., однак, виплата позивачеві пенсії у вказаному розмірі не проводилася, у зв`язку із тим, що індексація пенсії установлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, тоді як пенсія позивача перевищує встановлений максимальний розмір, тому розмір його пенсії з 01.03.2023 року становив 20930 грн.

Суд зауважує, що питання правомірності обмеження пенсії після її перерахунку на виконання Постанов Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 року та №168 від 24.03.2023 року не досліджувалось судом під час ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У рішенні від 20.11.2023 року суд дійшов висновку, зокрема, про те, що "на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/9184/21-а від 27.09.2021 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року, підсумок якої з надбавками склав 16508, 44 грн. Однак, виплата позивачеві пенсії у вказаному розмірі не проводилася, у зв`язку із тим, що розмір пенсії установлюється у межах максимального розміру, визначеного законом, тоді як пенсія позивача перевищує встановлений максимальний розмір, тому розмір його пенсії з 01.04.2019 року становить 14970 грн.

Суд не погоджується з такими діями відповідача, оскільки Конституційний Суд України у рішенні №7-рп/2016 від 20.12.2016 року встановив неправомірність обмеження розміру пенсії особи 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, а тому такі дії є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виплати позивачу з 01.04.2019 року пенсії з обмеженням її максимального розміру та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивача з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Оскільки, позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій, не наводились відповідні висновки, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення.

Крім того, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 20.11.2023 року у справі №120/14484/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович