Справа № 823/1609/15
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року справа № 823/1609/15

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Галасун А.О.,

позивача: ОСОБА_1 особисто;

представника позивача: Кирмана О.Д. за ордером,

представника відповідача: Білоуса В.Ю. за посадою,

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2015 №.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року, позов задоволено частково. Постановою Верховного Суду від 09 липня 2021 року вищевказані судові рішення скасовано та справу направлено до Черкаського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 року, позов задоволено повністю. Постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року вищевказані судові рішення скасовано та справу направлено до Черкаського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Вказана адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 27.10.2023 та передана шляхом автоматизованого розподілу судді Гаращенку В.В., у зв`язку з чим ухвалою від 01.11.2023 прийнята провадження.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.01.2015 ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області винесено наказ №83 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи. Разом з тим, 23.01.2015 позивач направила контролюючому органу заперечення до наказу №83 щодо перенесення термінів перевірки та повідомила, що не має змоги надати документи, які підтверджують її господарську діяльність за перевірений період, оскільки документи знаходяться в Київському апеляційному господарському суді в зв`язку з розглядом справи №925/1586/14. Проте, на думку позивача, ДПІ у м. Черкасах проігнорувавши прохання позивача та не надавши можливості їй підготувати та надати відповідні документи, провела перевірку на підставі якої прийняла оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23.03.2015 №. Також відповідачем здійснено перевірку позивача за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 , однак станом на час її проведення позивач вже не була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, тому вже не орендувала офісне приміщення.

У додаткових поясненнях позивач зазначила, що в акті перевірки від 04.02.2015 відсутня інформація про те, що згідно Додатку 5 до декларацій з ПДВ за перевірений період існують розбіжності між задекларованими податковими зобов`язаннями з ПДВ ПАТ «Миронівський Хлібопродукт», ФОП ОСОБА_2 , ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», ТОВ «Торговий дім «Інко-Фуд», та податковим кредитом з ПДВ ФОП ОСОБА_1 .

На думку позивача, наведеним підтверджується, що на момент вчинення господарських операцій станом на липень-жовтень 2014 року податкові накладні виписані наведеними контрагентами на продаж ФОП ОСОБА_1 товарів/послуг існували, та були відображені в податковій звітності як постачальників, так і покупця ФОП ОСОБА_1 , а відповідно такі документи існували і на момент проведення позапланової виїзної документальної перевірки.

Позивач зазначила, що за наявності сумнівів у формуванні податкового кредиту з ПДВ посадові особи відповідача уповноважені були призначити та провести зустрічні звірки з суб`єктами господарювання-постачальниками та актами зустрічних звірок могло бути підтверджено за липень-жовтень 2014 податкові зобов`язання з ПДВ ПАТ «Миронівський Хлібопродукт», ФОП ОСОБА_2 , ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», ТОВ «Торговий дім «Інко-Фуд» по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 , а відповідно податковий кредит з ПДВ ФОП ОСОБА_1 .

Також позивач вважає, що в її діях відсутні обов`язкові складові наявності вини, як платника податків у вчиненні податкового правопорушення.

На підставі наведеного позивач вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях проти позову заперечив повністю. Позиція відповідача зводиться до того, що відповідно до акту перевірки, позивач не надав до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством за період з 01.01.2014 по 24.10.2014, та внаслідок чого, відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України, вважається, що такі документи були відсутні у платника податків на час складання такої звітності.

Вказана обставина, щодо ненадання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів під час проведення перевірки, визнається та не заперечується позивачем.

На думку відповідача, єдине виключення при застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу документів - це їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами.

Щодо тверджень позивача що документи, які підтверджують господарську діяльність знаходяться у Київському апеляційному господарському суді, у зв`язку з розглядом справи №925/1586/14, відповідач зазначив, що під час проведення перевірки позивачка не надала жодного документу, який би підтверджував дану обставину.

Відповідач стверджує, що при перевірці правомірності рішення суб`єкта владних повноважень суд має враховувати лише ті обставини та документи, на підставі яких таке рішення прийнято, а при прийнятті податкових повідомлень-рішень, первинні бухгалтерські документи позивача відповідачем не досліджувались, внаслідок їх відсутності у платника податків в силу приписів п.44.7 ст. 44 ПК України, і це стало наслідком недобросовісної поведінки самого позивача, то підстав для дослідження та врахування таких первинних документів під час судового розгляду відсутні.

На підставі наведеного відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та не підлягає скасуванню.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає наступне.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 09.11.2004 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, здійснювала господарську діяльність з оптової торгівлі м`ясом та м`ясними продуктами.

24.10.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №6001675 про державну реєстрацію припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , підстава власне рішення.

23.01.2015 в.о. начальника ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області прийнято наказ №83 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , щодо достовірності формування податкового кредиту з ПДВ за період з 01.01.2014 по 24.10.2014, у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 23.01.2015 надіслано до відповідача заперечення до вказаного наказу від 23.01.2015 №83, яке отримано відповідачем згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 26.01.2015, з проханням не проводити перевірку ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, у зв`язку із обставинами, які викладені у її заяві від 15.01.2015. Крім того, у відповідності до вимог пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України позивачем вказано, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності письмового запиту контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, однак відповідний запит позивачу не надсилався, а пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України не може слугувати підставою для проведення перевірки діяльності позивача щодо достовірності формування податкового зобов`язання та податкового кредиту з ПДВ за період з 01.01.2014 по 24.10.2014. Також позивачем повідомлено, що у зв`язку з розглядом справи №925/1586/14 у Київському апеляційному суді, пов`язаною з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та ПАТ МХП, саме вказаний період цікавить судовий розгляд, в який неодмінно подаються оригінали документів і за якими вимагається судово-економічна експертиза, станом на 23.01.2015 позивачем частково надані документи і знаходяться за вимогою. Позивачем повідомлено відповідача, що виконання наказу від 23.01.2015 №83 технічно неможливо та вимагає перенесення строків на пізніший термін до винесення рішення суду.

До вказаної заяви позивачем було додано: копію наказу від 23.01.2015 №83; копію заяви до ДПІ від 15.01.2015; копію позовної заяви ПАТ МХП від 10.09.2014; копію ухвали від 12.09.2014.

Посадовими особами ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області 23.01.2015, 26.01.2015, 27.01.2015, 28.01.2015, 29.01.2015 складено акти про ненадання документів, згідно яких наказ від 23.01.2015 №83 та направлення від 23.01.2015 №17/23-01-17-01, №39/23-01-22-04 вручено особисто ОСОБА_1 23.01.2015. З метою проведення перевірки працівниками контролюючого органу здійснено вихід за місцезнаходженням платника, однак за вказаною адресою ОСОБА_1 відсутня, у зв`язку з чим первинні документи для проведення перевірки не надано.

На підставі зазначених обставин, посадовими особами ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області складено акт від 04.02.2015 №23/23-01-17-01/ НОМЕР_1 Про результати позапланової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , за період 01.01.2014 по 24.10.2014.

Висновками акту перевірки встановлено, що позивачем в наслідок порушення ст. 44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за період з 01.07.2014 по 24.10.2014 завищено податковий кредит всього в сумі 2546787 грн., у тому числі за липень 2014 року на суму 1703591 грн., за серпень 2014 року на суму 785389 грн., за вересень 2014 року на суму 57807 грн.

В акті перевірки вказано, що позивачем надано лист до ДПІ у м. Черкасах, зі змісту якого вбачається, що частина документів за період з 01.07.2014 по 24.10.2014, яка пов`язана з господарською діяльністю, знаходиться у Київському апеляційному господарському суді у зв`язку з розглядом справи, але під час проведення перевірки не надано жодного підтвердження про знаходження відповідних документів у вказаному суді.

На підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми Р № від 23.03.2015, яким позивачу визначено суду грошові зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 2546787 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1273394 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що за змістом положень пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з пунктом 44.4 статті 44 ПК України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктом 44.7 статті 44 ПК України передбачено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків-фізичної особи або посадової особи платника податків-юридичної особи).

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункту 85.4 статті 85 ПК України.

З наведеного правового регулювання слідує висновок, що надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як встановлено судом, ПАТ Миронівський хлібопродукт звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом (справа № 925/1586/14) про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань з оплати поставленого товару згідно договору поставки від 2 січня 2014 року №ПТ1П/ЧФЧ.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 19 листопада 2014 року у справі №925/1586/14 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ Миронівський хлібопродукт - 7487028,19 грн заборгованості.

15 січня 2015 року позивачем подано до заступника начальника ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області заяву про те, що станом на 15 січня 2015 року надати документи для проведення у відношенні неї ліквідаційної перевірки немає можливості, оскільки немає можливості закрити розрахунковий рахунок в АТ Сбербанк Росії через ряд боржників (дебіторів), які станом на 15 січня 2015 року не провели повний розрахунок. Також повідомлено про відсутність можливості здати до ДПІ відповідної ліквідаційної декларації про майновий стан (про доходи за 2015 рік). Тому після проведення повного розрахунку із дебіторами, закриттям р/р та здачі ліквідаційної декларації, ДПІ буде повідомлено додатково.

23 січня 2015 року в.о. начальника ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області прийнято наказ №83 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо достовірності формування податкового кредиту з ПДВ за період з 1 січня 2014 року по 24 жовтня 2014 року у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності.

23 січня 2015 року ФОП ОСОБА_1 надіслано до відповідача заперечення до вказаного наказу від 23 січня 2015 року № 83.

У вказаному повідомленні позивач просила не проводити перевірку у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, оскільки їй не надсилався завчасно наказ, а у зв`язку з розглядом справи №925/1586/14 у Київському апеляційному господарському суді, пов`язаної з її господарською діяльністю, станом на 23 січня 2015 року нею частково надано відповідні документи суду, про що повідомлено контролюючий податковий орган. Тому, виконання наказу від 23 січня 2015 року №83 технічно неможливо та вимагає перенесення строків проведення перевірки на пізніший термін до винесення рішення суду.

До зазначеної заяви позивачем додано: копію наказу від 23 січня 2015 року №83; копію заяви до ДПІ від 15 січня 2015 року; копію позовної заяви ПАТ МХП від 10 вересня 2014 року; копію ухвали від 12 вересня 2014 року.

23 січня 2015 року наказ від 23 січня 2015 року №83 та направлення від 23 січня 2015 №17/23-01-17-01, № 39/23-01-22-04 вручені особисто позивачу.

Посадовими особами ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області 23 січня 2015 року, 26 січня 2015 року, 27 січня 2015 року, 28 січня 2015 року, 29 січня 2015 року складено акти про ненадання документів.

В контексті наведеного суд звертає увагу, що у Податковому кодексі України не має визначення поняття вилучення документів правоохоронними органами.

Поряд з цим питання вилучення (виїмки) документів врегульовано положеннями Кримінально процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 160 Кримінально процесуального кодексу України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку); тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду. На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів (стаття 165 Кримінально процесуального кодексу України).

Отже у разі вилучення (виїмки) оригіналів або копій документів володільцю таких надається опис вилучених документів чи їх копій, а також на вимогу володільця має бути залишено копії вилучених оригіналів документів.

Факт вилучення документів відображається у протоколі слідчої дії.

З аналізу вказаних норм вбачається, що вилучення (виїмка) документів може бути проведено виключно на підставі ухвали слідчого судді, суду і таке вилучення (виїмка) має бути підтверджено документально, описом, протоколом слідчої дії, тощо.

Надання документів на вимогу суду про їх витребування не є тією обставиною, з якою норма пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України пов`язує незастосовність правових наслідків ненадання платником податків контролюючому органу документів під час проведення перевірки. Такими обставинами є виключно виїмка або інше вилучення документів правоохоронними органами.

Отже, положення пункту 85.9 статті 85 Податкового кодексу України щодо обов`язку правоохоронних чи інших органів надати для проведення перевірки контролюючому органу копії документів або забезпечення доступу до перевірки документів стосується саме вилучених документів.

Така підстава відсутності первинних документів, як подача їх до суду для вирішення іншого спору не є достатньою для звільнення від обов`язку платника податків надати документи на вимогу податкового органу. Більш того, враховуючи обов`язок платника податків зберігати такі документи не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, позивач не надала підтверджуючих документів, що до судової справи №925/1586/14 передані саме оригінали первинних документів.

В контексті наведеного, суд вважає непереконливими посилання позивача, що податковий орган не вимагав у позивача надання первинних документів, оскільки зі змісту заперечень позивача №10 від 10.03.2015 на акт перевірки №23/23-01-17-01/ НОМЕР_1 від 04.02.2015 вбачається, що 23.01.2015 податкові інспектори прибули до позивача для проведення перевірки та в цей же день і послідуючому складені акти про ненадання позивачем документів.

Вищенаведеними нормами Податкового кодексу України передбачено право платника податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки, надати первинні документи, що кореспондує обов`язку податкового органу їх врахувати під час прийняття рішення, однак цим правом позивач не скористалась.

Слід також зазначити, що норами п. 44.7 ст. 44 ПК України передбачено право платника податків надіслати контролюючому органу копії документів, однак позивач не надала доказів, що у період проведення перевірки нею вживались заходи з метою отримання копій первинних документів, навіть за умови їх знаходження в матеріалах справи №925/1586/14.

Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності.

Суд відхиляє посилання позивача про необхідність проведення зустрічної звірки з контрагентами позивача: ПАТ «Миронівський Хлібопродукт», ФОП ОСОБА_2 , ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», ТОВ «Торговий дім «Інко-Фуд», оскільки це є правом, а не обов`язком податкового органу та не відміняє обов`язку платника податків щодо якого здійснюється перевірка, надати документи на вимогу податкового органу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не повідомила податковому органу підстав передбачених нормами Податкового кодексу України, які унеможливлювали надання первинних бухгалтерських документів за період охоплений перевіркою, тому податковий орган обґрунтовано вважав, що такі документи відсутні у позивача на момент її проведення.

Щодо посилання позивача на висновок експертів Черкаського відділення КНІСЕ №915/15-23; 339/16-23 від 27.05.2016, суд зазначає, що зі змісту вказаного висновку вбачається, що він сформований на підставі документів, які не досліджувались під час проведення перевірки, тому суд вважає наведений висновок неналежним доказом, оскільки предметом доказування у даній справі є наявність первинних документів у позивача під час проведення перевірки та оформлення її результатів.

З аналогічних підстав суд вважає неналежними доказами надані позивачем до матеріалів справи копії первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру податкового кредиту з ПДВ, оскільки позивач не забезпечила їх надання під час проведення перевірки та оформлення її результатів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 23.03.2015 №000011170, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 29.02.2024.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО