Справа № 380/17546/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/17546/22 пров. № А/857/25898/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Сеньків А.І.;

від відповідачів - Чабан О.С., Поліщук О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл., утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2023р., постановлену за наслідками провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроном Центр» до Головного управління ДПС у Львівській обл., утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Чаплик І.Д., час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 15 год. 21 хв. 13.12.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: 15.12.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2023р. відмовлено у задоволенні заяви Головного управління /ГУ/ ДПС у Львівській обл. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в справі № 380/17546/22 та залишено в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2023р. у справі № 380/17546/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Агроном Центр» до ГУ ДПС у Львівській обл. та Державної податкової служби /ДПС/ України про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, спонукання до вчинення певних дій (Т.8, а.с.66-76).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив відповідач ГУ ДПС у Львівській обл., який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2023р. у справі № 380/17546/22 за нововиявленими обставинами (Т.8, а.с.95-99).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвалюючи рішення від 08.02.2023р. у справі № 380/17546/22, суд дійшов висновку про протиправність рішень комісії ГУ ДПС у Львівській обл. щодо відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН/ з огляду на підтвердження ТзОВ «Агроном Центр» реальності господарських операцій первинними документами, зокрема, по контрагенту ТзОВ «Ліаріс» укладені договори поставки № 02/04/2021 від 02.04.2021р., № 06.08.2021 від 06.08.2021р., в рамках яких позивач поставив ТзОВ «Ліаріс» тушку бойлера, печінку курячу, серце куряче, голови курячі, лапи курячі , шию курячу та шлунки курячі.

Разом з тим, податковим органом встановлено наявність вироку Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2023р. у справі № 1-кп/7591463/23 щодо засудженого ОСОБА_1 за ч.2 ст.27, ч.4 ст.205-1 КК України.

Звідси, представлені позивачем первинні документи не могли бути підписані ОСОБА_1 , оскільки останній погодився за грошову винагороду внести в документи, що подаються для державної реєстрації суб`єкта господарювання неправдиві відомості.

Таким чином, подаючи в підтвердження правомірності складення податкової накладної № 59 від 12.08.2021р. повідомлення № від 22.07.2022р. з первинними документами, платник податків ввів суд в оману, надав документи, що мають ознаки дефектності та не дають права відображати господарські операції з ТзОВ «Ліаріс» в податковому обліку.

Отже, вирок Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2023р. у справі № 1-кп/7591463/23 підтверджує правомірність дій контролюючого органу, та як наслідок, спростовує доводи ТзОВ «Агроном Центр», оскільки останнім здійснювалася діяльність поза межами правового поля без мети досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Позивач ТзОВ «Агроном Центр» скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.8, а.с.119-122).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Згідно ухвали апеляційного суду від 26.02.2024р. розгляд справи здійснено в судовому засіданні в режимі відеоконференції (за клопотання представника ДПС України) (Т.8, а.с.140-142).

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, 06.12.2022р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач ТзОВ «Агроном Центр» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, прийняті Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Львівській обл. № 7159469/38738473 від 04.08.2022р.; № 7177163/38738473 від 09.08.2022р.; № 7177161/38738473 від 09.08.2022р.; № 7177158/38738473 від 09.08.2022р.; № 7159473/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159440/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159439/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159454/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159476/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159477/38738473 від 04.08.2022р.;

зобов`язати відповідачів зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 10 від 08.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 53 від 01.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 54 від 11.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 56 від 11.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 64 від 11.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 83 від 07.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 84 від 08.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 101 від 06.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 102 від 09.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.; податкову накладну № 103 від 11.10.2021р., датою її подання, а саме: 31.10.2021р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржені рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН прийняті відповідачем без наявності об`єктивних ознак порушення платником норм податкового законодавства. ТзОВ «Агроном Центр» надало усі належні документи, достатні для прийняття рішень про реєстрацію спірних податкових накладних в ЄРПН.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2023р. позов задоволено; визнано протиправними та скасовані рішення Комісії ГУ ДПС України у Львівській обл. про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН № 7159469/38738473 від 04.08.2022р.; № 7177163/38738473 від 09.08.2022р.; № 7177161/38738473 від 09.08.2022р.; № 7177158/38738473 від 09.08.2022р.; № 7159473/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159440/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159439/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159454/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159476/38738473 від 04.08.2022р.; № 7159477/38738473 від 04.08.2022р.; зобов`язано ДПС України зареєструвати складені ТзОВ «Агроном Центр» податкові накладні № 10 від 08.10.2021р., № 53 від 01.10.2021р., № 54 від 11.10.2021р., № 56 від 11.10.2021р., № 64 від 11.10.2021р., № 83 від 07.10.2021р., № 84 від 08.10.2021р., № 101 від 06.10.2021р., № 102 від 09.10.2021р., № 103 від 11.10.2021р. в ЄРПН датою подання їх на реєстрацію; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.7, а.с.65-81).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем були надані контролюючому органу усі належні первині документи щодо здійснення господарських операцій, які відображені в податкових накладних, змісту і обсягу яких було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Таким чином, податковим органом не доведено правомірності зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН із зазначенням законних підстав для вчинення такої дії.

Окрім цього, оскаржувані рішення не містять чітко визначених документів, яких не надано платником податків.

Тобто, податковий орган формально зазначив причини для відмови в реєстрації податкових накладних в ЄРПН з посиланням на увесь перелік документів, що визначений формою рішення, який, на думку контролюючого органу, не наданий платником податків, що є недопустимим.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН.

17.10.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» відповідач ГУ ДПС у Львівській обл. звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 08.02.2023р. у справі № 380/17546/22, в якій просив скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2023р. у справі № 380/17546/22 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агроном Центр» в частині рішень № 7177158/38738473 від 09.08.2022р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 56 від 11.10.2021р., № 7177161/38738473 від 09.08.2022 про відмову в реєстрації податкової накладної № 54 від 11.10.2021р., № 7177163/38738473 від 09.08.2022р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 53 від 01.10.2021р. (Т.8, а.с.2-5).

Заява обґрунтована тим, що вказані податкові накладні були складені за фактом поставки товару від позивача до ТзОВ «Ліаріс». Однак, вироком Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2023р. у справі № 759/14241/23 визнано винним ОСОБА_1 , який виступав директором ТзОВ «Ліаріс» у вказаних господарських правовідносинах, у вчиненні ним пособництва по внесенню за попередньою змовою групою осіб в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за ч.5 ст.27, ч.4 ст.205-1 КК України.

Відтак, на думку заявника, документи щодо господарських правовідносин між ТзОВ «Агроном Центр» і ТзОВ «Ліаріс», які подавались для реєстрації податкових накладних, підписувались особою, яка не мала на це права, мають ознаки дефектності і тому не могли бути підставою для реєстрації податкової накладної.

Із змісту вказаної заяви слідує, що нововиявленою обставиною (п.1 ч.2 ст.361 КАС України) у розглядуваній справі є злочинні дії ОСОБА_1 , який виступав директором ТзОВ «Ліаріс» у вказаних господарських правовідносинах, щодо вчинення ним пособництва по внесенню за попередньою змовою групою осіб в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисного подання документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору, які існували на момент здійснення господарських операцій, проте така не могла бути відома ГУ ДПС у Львівській обл., є істотною та слугує обставиною, яка могла вплинути на висновки суду, покладені в основу судового рішення та результат розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник як на підставу перегляду судового рішення, не можна розцінювати як нововиявлені обставини відповідно до ст.361 КАС України.

Наведені висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами колегія суддів у межах доводів апеляційної скарги вважає такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи і відповідають нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до приписів ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як слідує з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВАС України № 7 від 22.05.2015р. «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Отже, нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

В свою чергу, нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Колегія суддів враховує, що необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Також колегія суддів зазначає, що перегляд рішення у справі, яке набуло законної сили, без наявності достатніх підстав, зокрема у силу помилкового віднесення обставин до нововиявлених, суперечить принципу правової визначеності. Суд також зазначає, що інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.03.2018р. у справі № 484/2634/14-а, від 03.04.2018р. у справі № 477/1012/14-а, від 14.05.2019р. у справі № 826/14797/15, від 21.10.2019р. у справі № 1316/954/2012 та від 20.02.2020р. у справі № 815/6834/15.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як нововиявлену обставину зазначено вирок Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2023р. у справі № 1-кп/7591463/23, яким визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.205-1 КК України, ОСОБА_1 (директора ТзОВ «Ліаріс») (Т.8, а.с.10-13).

Тобто, заявник покликається на обставини, які виникли після ухваленням судом 08.02.2023р. рішення у даній справі. Вказані обставині не були предметом судового дослідження в суді першої інстанції, не покладалися в основу прийняття спірних рішень контролюючого органу.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних, суд врахував, що такі рішення, як і квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних, не відповідають вимогам законодавства, не містять конкретної інформації щодо причин та підстави їх прийняття.

Відтак, обставини, вказані заявником у заяві, не є нововиявленими у розумінні КАС України, та жодним чином не випливають на прийняття іншого рішення, ніж рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2023р. у справі № 380/17546/22.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що в межах розглядуваної справи суд не досліджував питання реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а вирішував питання наявності підстав для реєстрації податкових накладних в розрізі прийнятих ГУ ДПС у Львівській обл. рішень про відмову у їх реєстрації.

Згідно усталеної судової практики, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу /ПК/ України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Також зупинення реєстрації господарських операцій не повинно підміняти документальну перевірку платника податків, тому висновки комісії контролюючого органу за результатами вивчення поданих платником для реєстрації податкової накладної документів повинні обмежуватися лише попередньою оцінкою наявних первинних документів стосовно господарської операції; повний контроль господарської операції здійснюється контролюючим органом під час проведення документальної перевірки виконавця (постачальника) та замовника (покупця) у порядку, встановленому законом.

Отже, доводи відповідача ГУ ДПС у Львівській обл., якими він мотивує необхідність перегляду рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2023р. за нововиявленими обставинами, зводяться виключно до незгоди з вказаним судовим рішенням, а також до необхідності переоцінки доказів, вже досліджених судом у процесі розглянутої справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що обставини, зазначені у заяві відповідача ГУ ДПС у Львівській обл. про перегляд судового рішення у справі, не належать до нововиявлених у розумінні п.1 ч.2 ст.361 КАС України.

Водночас, суд першої інстанції розцінив доводи заявника як такі, що вказують також на наявність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами на підставі п.2 ч.2 ст.361 КАС України.

При цьому, аналіз вказаного вироку суду вказує на те, що ним встановлено лише факт пособництва ОСОБА_1 у внесенні завідомо неправдивих відомостей до документів, які подавались для державної реєстрації юридичної особи, але не встановлено фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.

З огляду на зазначене твердження заявника про ухвалення судового рішення, про перегляд якого він просить, на підставі підроблених документів, не підтверджені ні вироком суду, ні ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, що свідчить про недоведеність наявності підстав для перегляду судового рішення від 08.02.2023р. у справі № 380/17546/22 за нововиявленими обставинами на підставі п.2 ч.2 ст.361 КАС України.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заявник не повідомив суду про будь-які обставини, які б мали вплив на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні.

Таким чином, наведені апелянтом обставини не можна вважати нововиявленими обставинами в розумінні положень ст.361 КАС України (при цьому самим заявником чітко не визначено конкретну підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а лише переписано ч.2 ст.361 КАС України із виділенням певного тексту товстішим шрифтом), а доводи апеляційної скарги на правомірність винесеної ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції, в рішенні від 28.11.1999р. у справі «Brumarescu v. Romania» наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003р.).

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

У частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи відповідача ДПС України, наведені в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відхилені.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ГУ ДПС у Львівській обл., утворене як відокремлений підрозділ ДПС.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329, 369 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл., утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2023р., постановлену за наслідками провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 380/17546/22, залишити без задоволення, а вказане судове рішення без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДПС у Львівській обл., утворене як відокремлений підрозділ Державної податкової служби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 01.03.2024р.