Справа № 520/366/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мар`єнко Л.М.

29 лютого 2024 р. Справа № 520/366/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Атаманюка Петра Васильовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

30.12.2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Атаманюк П.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області) № 279 від 24.05.2022 року в частині застосування до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді його звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській області № 262 о/с від 25.05.2022 року в частині звільнення зі служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 з 25.05.2022 року;

- поновити на службі в Національній поліції України капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області;

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період 01.02.2022 року - 24.05.2022 року на користь ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 25.05.2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу у Чугуївському районному управлінні ГУ НП в Харківській області, де останній час працював на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, а саме з 24.02.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному протягом 7 календарних днів. З 24.02.2022 року до де окупації м. Вовчанськ ОСОБА_1 перебував у с. Юрченкове Чугуївського району. Поїхати з міста постійного проживання ОСОБА_1 не мав можливості, через необхідність догляду за близькими родичами, та повною забороною на виїзд з окупованої території х боку військовослужбовців рф. 12.05.2022 року за місцем проживання ОСОБА_1 у с. Юрченкове Чугуївського району прибули військовослужбовці рф. Які провели обшуки у домоволодінні. ОСОБА_1 запропонували співпрацю, на що останній відповів відмовою, в наслідок чого його силою забрали з дому та повезли у невідомому напрямку, при цьому невідомі особи у військовій формі забрали у ОСОБА_1 мобільні телефони та комп`ютерну техніку. Внаслідок злочинних дій окупаційних військ у період з 12.05.2022 року по 21.05.2022 року ОСОБА_1 знаходився у полоні та піддавався тортурам та постійним допитам на території колишнього агрегатного заводу в м. Вовчанськ. ОСОБА_1 жодного усного чи письмового наказу 28.04.2022 року і в подальшому від керівництва Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області або керівництва вищого рівня про необхідність евакуюватися на підконтрольну Україні територію та прибути до м. Харкова не отримував. ОСОБА_1 пройшов відповідні перевірки контролюючими службами (допит, поліграф тощо) та після чого дізнався, що його звільнено з лав Національної поліції.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, у відзиві ГУНП в Харківській області вказує, що службовим розслідуванням встановлено, що з 01.05.2022 року по 24.05.2022 року позивач безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не виконав усний наказ керівника щодо необхідності у строк до 30.04.2022 року вийти з окупованих територій та прибути за місцем дислокації підрозділу, для проходження служби, виконання своїх функціональних обов`язків, тим самим скоїв прогул, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що з 01.05.2022 року по 24.05.2022 року, капітан поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не виконав усний наказ керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 року вийти з окупованих територій та прибути до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для проходження служби та виконання своїх функціональних обов`язків, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпечення та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Також позивач порушив внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців та працівників підрозділів ГУНП в Харківській області, затверджений наказом ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 року № 818.

Крім того суд зазначив, що дійсно запровадження воєнного стану, наявність бойових дій на території України, створює загрозу для життя та здоров`я людей, які перебувають на території України. Разом з тим, позивач погодившись проходити службу в поліції добровільно погодився на усі ризики пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично на даний час взяті на себе обов`язки не виконував. За період воєнного стану 8 поліцейських загинуло та 78 поліцейських отримало поранення. Кожен з них виконував покладені на нього обов`язки, зазначені Законом України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), незважаючи на реальну загрозу життю, та в першу чергу ставив інтереси, права та безпеку Українського народу вище власного життя та власних інтересів, залишаючись у місті Харкові та Харківській області, та проявляючи мужність та вірність Присязі .

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Атаманюка П.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його адміністративного позову в повному обсязі.

Аргументи, наведені представником позивача в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

10.10.2023 року через систему «Електронний суд» представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Атаманюком П.В., відповідно до статей 189 та 314 КАС України, подано заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період з 01.05.2022 року по 24.05.2022 на користь ОСОБА_1 та зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 25.05.2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України із закриттям провадження у справі в цій частині.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що у зв`язку з тим, що основною метою захисту прав позивача є саме поновлення на посаді поліцейського, позивач уважає за необхідне відмовитися від позову в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період 01.05.2022 року по 24.05.2022 року на користь ОСОБА_1 та зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 25.05.2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України.

Дослідивши матеріали справи, зміст заяви про відмову від позову, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню, а провадження у справі в цій частині позовних вимог - закриттю, виходячи з такого.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Колегією суддів установлено, що заяву про відмову від позову подано належною особою, а дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Таким чином колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову в частині позовних вимог, зазначених позивачем у заяві, а ухвалене рішення суду першої інстанції визнати нечинним і закрити провадження у справі в цій частині.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , з 02.04.2008 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року - в органах Національної поліції України.

З 15.02.2021 року позивач обіймав посаду інспектора сектору реагування відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області, що підтверджується витягом з наказу ГУ НП в Харківській області.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 10.05.2022 року № 610 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено провести службове розслідування за обставинами, викладеними у рапорті начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 від 09.05.2022 року про те, що ним спільно з начальником відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_5 28.04.2022 року була надана команда виїхати з окупованої території поліцейським ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, в тому числі капітану поліції ОСОБА_1 . Однак, з окупованої території співробітники поліції не виїхали, до виконання своїх обов`язків не приступили.

За наслідками службового розслідування, начальником ГУНП в Харківській області полковником поліції В. Тимошко 24.05.2022 року затверджено висновок службового розслідування відносно поліцейських ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, згідно з яким комісія (пункт 4) ухвалила за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону № 580-VIII, ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу ГУНП в Харківській області від 08.04.2022 року № 242, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області 15.08.2016 року № 818 застосувати до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП в Харківській області № 279 від 24.05.2022 року за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин, а також не взяття участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України та порушив вимоги ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону № 580-VIII, ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу ГУНП в Харківській області від 08.04.2022 року № 242, п.1 наказу ГУНП в Харківській області 15.08.2016 року № 818 до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 262 о/с від 25.05.2022 року відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України звільнено капітана поліції ОСОБА_1 (0087933), з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, з 25.05.2022 року, без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 року по 24.05.2022 року, з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року у кількості 14 діб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.1 Закону № 580-VIII встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У частині 1 ст.18 Закону № 580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Статтями 59, 60 Закону № 580-VIII встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року за № 2337-VIIІ.

Положеннями ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1, ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 11 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно зі ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

Пунктом 1, 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 року за № 893 (далі - Порядок № 893) передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1-3 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до розділу VII Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені ст. 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Приписами ст. 26 Дисциплінарного статуту передбачено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться у формі письмового провадження з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту унормовано, що під час проведення службового розслідування у період воєнного стану, уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Відповідно до ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку, видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 року № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 року строком на 30 діб, тобто до 25.05.2022 року.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб, тобто до 23.08.2022 року.

З огляду на зазначене, Міністерство внутрішніх справ України, зокрема в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом, зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до вимог Наказу Національної поліції України від 08.04.2022 року № 242 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», усім працівникам підрозділів Національної поліції України установлено шестиденний робочий тиждень та відмінено вихідний день - суботу і святкові дні. Крім цього поліцейським заборонений виїзд за кордон (окрім виняткових причин).

Як убачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 року по 24.05.2022 року, а також не прийняття участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, тим самим скоївши прогули та порушив вимоги ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону № 580-VIII, ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу ГУНП в Харківській області від 08.04.2022 року № 242, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області 15.08.2016 року № 818.

В ході службового розслідування встановлено, що 09.05.2022 року до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3, в якому повідомлялось про те, що ним 28.04.2022 року підлеглим працівникам було надано усний наказ у строк до 30.04.2022 року евакуюватися на підконтрольну Україні територію та прибути за місцем дислокації підрозділу для несення служби та виконання своїх функціональних обов`язків, в тому числі і капітану поліції ОСОБА_1 . Також вказано, що з 01.05.2022 року по теперішній час (09.05.2022 року) поліцейські до евакуйованого підрозділу для проходження служби не прибули, відсутні на службі без поважних причин та відповідно до виконання своїх обов`язків не приступили..

Зазначені в рапорті від 09.05.2022 року факти порушення службової дисципліни поліцейськими ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області знайшли своє підтвердження в ході службового розслідування.

Опитаний в ході службового розслідування начальник Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що в результаті збройної агресії з боку рф на території України окремі громади Чугуївського району Харківської області перебувають в окупації. 28.04.2022 року відбулась нарада керівництва ГУ НП в Харківській області, де начальником ГУ НП в Харківській області було надано усний наказ про необхідність поліцейським, які не вийшли з окупації у строк до 30.04.2022 року евакуюватися на підконтрольну Україні територію та прибути до розташування територіальних підрозділів для подальшого проходження служби. Встановлено, що серед особового складу Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області станом на 28.04.2022 року сім поліцейських не евакуювались на підконтрольну Україні територію та не виконують свої функціональні обов`язки. Виконання наказу керівництва ГУ НП в Харківській області щодо виходу поліцейських Чугуївського РУП з окупації було покладено на начальника ВП № 1 Чугуївського РУП полковника поліції ОСОБА_5, т.в.о. начальника СКЗ Чугуївського РУП капітана поліції ОСОБА_2 та начальника сектору ювенальної превенції відділу превенції цього ж РУП майора поліції ОСОБА_4 ..

Опитаний начальник ВП№ 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що в результаті збройної агресії рф на території України Вовчанська громада Чугуївського району Харківської області, в тому числі й м. Вовчанськ з 24.02.2022 року опинилися в окупації військ рф. Керівництвом було прийнято рішення евакуювати особовий склад ВП № 1 Чугуївського РУП до розташування Чугуївського РУП. В той же час частина поліцейських ВП № 1 Чугуївського РУП залишилася на окупованій території, пояснюючи це відсутністю у них транспортних засобів необхідних для евакуації та неможливістю покинути своїх близьких родичів. 28.04.2022 року від начальника Чугуївського РУП полковника поліції ОСОБА_3 надійшов усний наказ проінформувати особовий склад ВП №1 Чугуївського РУП, який залишився на окупованій військами рф території Вовчанської громади про необхідність до 30.04.2022 року вийти з окупації та прибути до Чугуївського РУП для виконання своїх службових обов`язків. Станом на 28.04.2022 року на окупованій території Вовчанської громади знаходяться п`ять поліцейських ВП № 1 Чугуївського РУП, зокрема й інспектор СРПП капітан поліції ОСОБА_1 (м.т.), які перебувають вдома та не виконують свої функціональні обов`язки. Безпосереднім виконавцем даного наказу було визначено інспектора СРПП ВП № 1 Чугуївського РУП лейтенанта поліції ОСОБА_6, яка з використанням мобільних месендженрів та SMS-повідомлень проінформувала поліцейських про необхідність у встановлений строк вийти з окупації. Також останнім було повідомлено про відповідальність за невиконання вказаного наказу аж до звільнення з Національної поліції України, проте станом на теперішній час зазначені поліцейські наказ не виконали, з окупованої території не вийшли та не приступили до виконання своїх службових обов`язків.

Під час проведення службового розслідування опитана інспектор СРПП ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 пояснила, що 28.04.2022 року від начальника ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_5 отримала усний наказ проінформувати майора поліції ОСОБА_7 , капітана поліції ОСОБА_8 , капітана поліції ОСОБА_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , а також старшого сержанта поліції ОСОБА_10 , які перебувають на окупованій території Вовчанської громади Чугуївського РУП про те, що їм необхідно до 30.04.2022 року покинути окуповану території та прибути до Чугуївського РУП для проходження служби. 29.04.2022 року зазначені поліцейські були проінформовані за допомогою мобільних месенджерів та SMS-повідомлень кожен. Проте останні на вказані повідомлення жодним чином не відреагували та з окупації не вийшли.

Крім того, опитана інспектор СРПП ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 пояснила, що у період часу з 24.02.2022 року по 26.04.2022 року вона перебувала за місцем свого мешкання на тимчасово окупованій військами РФ території м. Вовчанськ Харківської області. Під час окупації вона підтримувала постійний зв`язок з майором поліції ОСОБА_7 та капітаном поліції ОСОБА_1 . Останні з окупантами не спілкувались та не співпрацювали. 25.04.2022 року ОСОБА_11 пропонувала капітану поліції ОСОБА_1 евакуюватися з м. Вовчанська до м. Харків, на що останній повідомив, що найближчим часом буде самостійно намагатися виїхати на підконтрольну Україні територію разом зі своєю сім`єю.

З метою з`ясування вищевказаних причин та умов, а також реалізації можливості щодо надання письмового пояснення з вищевказаних обставин, дисциплінарною комісією були здійснені телефонні дзвінки майору поліції ОСОБА_7 , капітанам поліції ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_9 та старшому сержанту поліції ОСОБА_10 , проте телефони останніх були поза зоною обслуговування.

Крім цього, дисциплінарною комісією відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 розділу V Дисциплінарного статуту вживалися заходи щодо направлення поліцейським повідомлення про їх виклик для надання пояснень по суті вищевказаних обставин з використанням засобів електронної комунікації - мобільних месенджерів та SMS-повідомлень.

14.05.2022 року о 13.22 через месенджер «WhatsApp» та цього ж дня о 13.46 у вигляді SMS-повідомлення з номеру телефону НОМЕР_1 були направлені запрошення на номер телефону НОМЕР_2 , який належить капітану поліції ОСОБА_1 щодо необхідності прибуття 16.05.2022 року до УГІ ГУ НП в Харківській області за адресою: вул. Студенська, 5/6, м. Харків для надання письмових пояснень.

16.05.2022 року об 11.45 за допомогою електронної комунікації, а саме електронної пошти з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою користується капітан поліції ОСОБА_1 , направлено запрошення щодо необхідності прибуття 18.05.2022 року до УГІ ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Студенська, 5/6, м. Харків для надання письмових пояснень.

Однак, 16.05.2022 року та 18.05.2022 року капітан поліції ОСОБА_1 на запрошення до УГІ ГУ НП в Харківській області не прибув, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та, відповідно, пояснення у рамках проведення службового розслідування не надав, про що відповідачем складено акт про відмову у наданні пояснень від 20.05.2022 року № 340/119/15-2022.

Наголошуючи в апеляційній скарзі на поважності причин відсутності на службі та відсутності письмових доказів на підтвердження доведення до відома позивача усного наказу керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 року вийти з окупованих територій та прибути до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для проходження служби та виконання своїх функціональних обов`язків, ОСОБА_1 не заперечує того, що він у період з 01.05.2022 року по 24.05.2022 року був відсутній на службі, 16.05.2022 року та 18.05.2022 року за запрошенням до УГІ ГУ НП в Харківській області не прибув, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, пояснення у межах проведення службового розслідування не надав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги, представник позивача зазначив, що з 24.02.2022 року по 12.05.2022 року позивач виїхати на не окуповану військами рф територію не мав можливості, через необхідність догляду за близькими родичами та повною забороною на виїзд з окупованої території з боку військовослужбовців рф. 12.05.2022 року за місцем проживання ОСОБА_1 у с. Юрченкове Чугуївського району (колишнього Вовчанського району) прибули військовослужбовців рф, які провели обшук у домоволодінні позивача, вилучивши в нього мобільні телефони та комп`ютерну техніку та забрали його силою з дому, повізши у невідомому напрямку.

В противагу вказаних тверджень колегія суддів, погоджуючись з судом першої інстанції, що дійсно запровадження воєнного стану, наявність бойових дій на території України, створює загрозу для життя та здоров`я людей, які перебувають на території України. Разом з тим позивач, погодившись проходити службу в поліції, добровільно погодилася на всі ризики, пов`язані з проходженням такої служби, як і взяла на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично взяті на себе обов`язки не виконувала.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивачем здійснювались спроби та він намагався зв`язатися зі своїм безпосереднім керівництвом з 24.02.2024 року по 24.05.2022 року.

Доводи апелянта про неможливість виїхати з тимчасово окупованої території колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в ході службового розслідування встановлено, що опитана інспектор СРПП ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 надала пояснення про те, що під час окупації вона підтримувала постійний зв`язок з капітаном поліції ОСОБА_1 та пропонувала капітану поліції ОСОБА_1 евакуюватися з м. Вовчанська до м. Харків.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч. 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Отже відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок є суттєвим, оскільки він полягає не лише у не виконанні, а і у самоусуненні від виконання службових обов`язків, невиході на службу, неможливості використання позивача на службі в умовах воєнного стану, коли існує велика потреба у правоохоронних органах.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 02.10.2018 року у справі № 815/4463/17, від 07.03.2019 року у справі № 819/736/18, від 05.03.2020 року у справі № 815/4478/16, у яких суд касаційної інстанції зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом, зобов`язано запровадити та здійснювати, передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з вимогами ст. 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану» органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Позивачем не заперечувалось складання присяги на вірність Українському народові, передбаченої ст. 64 Закону № 580-VIII, відповідно до якої поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії РФ проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Таким чином судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що з 01.05.2022 року по 24.05.2022 року капітан поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не виконав усний наказ керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 року вийти з окупованих територій та прибути до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для проходження служби та виконання своїх функціональних обов`язків, а також не взяла участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпечення та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

У ході проведення службового розслідування обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до вимог частин 4, 6 ст. 19 Дисціплінарного статуту Національної поліції України не встановлені.

Отже під час проведення службового розслідування було враховано характер проступку, обставини, за яких його вчинено, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Наведені обставини свідчать про те, що висновок службового розслідування від 24.05.2022 року про порушення позивачем службової дисципліни є обґрунтованим.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку - щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Оскільки матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказ № 279 від 24.05.2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Щодо дисциплінарної відповідальності, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на наступному: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 року у справі № 802/1172/17-а.

Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 року у справі № 260/1118/18, від 08.08.2019 року у справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 року у справі № 800/508/17, від 02.10.2019 року у справі № 804/4096/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувані накази, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням усіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування, з огляду на що відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дисциплінарна комісія під час службового розслідування відносно позивача встановила та з`ясувала усі обставини, події та правомірно притягнула позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 року по 24.05.2022 року, а також не прийняття участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, тим самим скоївши прогули та порушив вимоги ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону № 580-VIII, ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу ГУНП в Харківській області від 08.04.2022 року № 242, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області 15.08.2016 року № 818.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Атаманюка Петра Васильовича про відмову від частини позовних вимог задовольнити.

Прийняти відмову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Атаманюка Петра Васильовича від позовних вимог до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період з 01 травня 2022 року по 24 травня 2022 року на користь ОСОБА_1 та в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 25 травня 2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року по справі № 520/366/23 визнати нечинним в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період з 01 травня 2022 року по 24 травня 2022 року на користь ОСОБА_1 та про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 25 травня 2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України.

В цій частині провадження у справі за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Атаманюка Петра Васильовича до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Атаманюка Петра Васильовича залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц