Справа № 490/4190/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 490/4190/23

Перша інстанція: суддя Черенкова Н.П.,

повний текст судового рішення

складено 29.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та скасування,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач, УПП), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №372763 від 07.05.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 3400,00 грн., та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що під час зупинки інспектором поліції позивача, останній керував електроскутером, який відповідно до технічних характеристик, наданих компанією «Kobi electric» має потужність двигуна 500 Вт (0,5 кВт), а тому не може прирівнюватись до мопеду та визнаватись механічним транспортним засобом. Позивач вважає, що електроскутер, це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, а тому вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача. На думку позивача, адміністративну відповідальність за порушення пп.а п.2.1 ПДР України можуть нести виключно водії механічних транспортних засобів, до яких позивач на час винесення спірної постанови не відносився.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.11.2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2023 року молодшим лейтенантом поліції Горбенком А.І. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №372763, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн..

Зі змісту спірної постанови вбачається, що позивач 07.05.2023 року о 01 год. 39 хв. за адресою: пр.Центральний, буд.81/1, м.Миколаїв, керував транспортним засобом «КОВІ», без номерного знаку, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто не маючи права керувати вказаним транспортним засобом, чим порушив пп.а п.2.1 ПДР України.

Позивачем було надано суду докази, що електроскутер яким керував позивач має потужність двигуна 500 Вт (0,5 кВт), що не заперечується відповідачем.

Також 07.05.2023 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №414374, згідно якого 07.05.2023 року о 01 год. 39 хв. по пр. Центральному, буд.81/1, м.Миколаїв, позивач керував електричним транспортним засобом «КОВІ», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказане адміністративне правопорушення позивача було предметом розгляду Центрального районного суду м.Миколаєва у справі №490/4141/23, за результатом розгляду якої судом була прийнята постанова від 14.09.2023 року про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 25.09.2023 року та в апеляційному порядку не оскаржувалась.

При розгляді справи №490/4141/23 судом було встановлено, що з відеозапису з бодікамер поліцейських не вбачається факту керування ОСОБА_1 електричним транспортним засобом, та що він приводив його в рух за допомогою електричного тягового двигуна. З відеозапису видно, що коли поліцейські підходили до ОСОБА_1 , останній котив тротуаром електричний транспортний засіб на якому працювало освітлення. Доказів, що він рухався за допомогою електричного тягового двигуна в матеріалах справи немає та на відеозаписі не зафіксовано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних доказів керування позивачем електричним транспортним засобом «КОВІ» за допомогою електричного тягового двигуна.

Також суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду від 14.09.2023 року у справі №490/4141/23 доказу в даній справі не потребують.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Що стосується встановлення факту керування позивачем 07.05.2023 року о 01 год. 39 хв. по пр.Центральному, буд.81/1, м.Миколаїв, електричним транспортним засобом «КОВІ», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вже було зазначено вище, при розгляді справи №490/4141/23 Центральним районним судом м. Миколаєва в рішенні від 14.09.2023 року, яке набрало законної сили, було встановлено, що з відеозапису з бодікамер поліцейських не вбачається факту керування ОСОБА_1 електричним транспортним засобом, та що він приводив його в рух за допомогою електричного тягового двигуна. Доказів, що він рухався за допомогою електричного тягового двигуна в матеріалах справи немає та на відеозаписі не зафіксовано.

Таким чином, встановлений у рішенні від 14.09.2023 року в справі №490/4141/23 факт не керування ОСОБА_1 07.05.2023 року о 01 год. 39 хв. по пр.Центральному, буд.81/1, м. Миколаїв електричним транспортним засобом «КОВІ», за допомогою електричного тягового двигуна, є встановленим та обов`язковим для врахування суду під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з наведеними вище висновками суду першої інстанції.

Також колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, що позивачу для правомірного керування транспортним засобом, таким як електроскутер, необхідно мати право на керування транспортними засобами, які віднесені до категорії А1.

Так, згідно з вимогами ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно пп.а п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, крім іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Тобто, під адміністративну відповідальність підпадають водії саме механічних транспортних засобів, які на вимогу поліцейського не пред`явили документ, що підтверджує відповідне право особи на керування транспортним засобом.

У п.1.10 ПДР України наведені терміни, що використовуються у цих Правилах та мають наступне значення:

- транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. Тобто всі механічні транспортні засоби є транспортними засобами, але ні всі транспортні засоби є механічними, оскільки транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує межу 3 кВт.

Згідно з п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, враховуючи наведене, до категорії А1, у випадках відсутності якої особа притягується до адміністративної відповідальності, можна віднести саме механічні транспортні засоби які мають електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 01.03.2018 року у справі №278/3362/15-к ПДР, відповідно якої, розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно наявних в матеріалах даної справи доказів, які не заперечуються відповідачем, електроскутер «КОВІ», яким керував позивач, має потужність двигуна 500 Вт (0,5 кВт).

Відтак, враховуючи відсутність в ПДР України такого визначення як «електроскутер», в даному випадку електроскутер «КОВІ», потужність мотора якого становить 500 Вт (0,5 кВт), яким керував позивач, не може прирівнюватися до мопеду або іншому двоколісному транспортному засобу та визнаватися механічним транспортним засобом.

Таким чином, враховуючи, що електроскутер «КОВІ» потужністю мотора 500 Вт (0,5 кВт) - це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого вказаною нормою КУпАП.

Беручи до уваги, що адміністративну відповідальність за порушення пп.а п.2.1 ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу, до якого електроскутер яким керував позивач не віднесено, позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

З огляду на викладене вище, доводи апеляційної скарги про те, що електроскутер «КОВІ», яким керував позивач 07.05.2023 року о 01 год. 48 хв., підпадає під визначення «транспортний засіб» та має електродвигун потужністю до 4 кВт, а тому керування ним дозволяється за наявності посвідчення водія відповідної категорії, є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, та всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, згідно ч.2 ст.77 КАС України не доведено правомірність оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП, яка є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було дотримано вимог закону, а саме ст.245, ст.247, ст.280 КУпАП, неповно і невсебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, а тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.272, ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька