Справа № 480/4672/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: В.О. Павлічек
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 р. Справа № 480/4672/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.07.2023, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/4672/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 14.03.2023року №91 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, для призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2023 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 14.03.2023року №91 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з посилання м на п. 2.8. Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Також до страхового стажу позивача не було зараховано період трудової діяльності з 02.05.1997 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 26.08.1998, згідно трудової книжки від 15.09.1961, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу. Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує його права, оскільки, на його думку, у відповідача не було підстав відмовляти у призначення пенсії, бо він є громадянином України, а отримати громадянство РФ був вимушений, так як в іншому випадку йому не було б призначено пенсію на час, коли він там жив.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що позивач 06.03.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів. За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, прийнято рішення від 14.03.2023 №91 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації (а.с. 26-28).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 по справі № 440/4672/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що до позивача може бути застосовано пункти 2.1, 2.8 Порядку №22-1, оскільки в позовній заяві позивач зазначив, що не проживає на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримує пенсії від органів Російської Федерації. Вказав, що підставою звернення до пенсійних органів України було бажання поновити виплати як особа яка раніше вже отримувала пенсію в Україні.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 28.01.2015 року Гагаринським УПФУ м. Севастополя, позивачу було призначено з 18.10.2004 року пенсію за віком (а.с. 8).

Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Гагарінським РВ УМВС України в місті Севастополі 29.09.1998 року, позивач є громадянином України (а.с. 5).

Водночас, відповідно до паспорту № НОМЕР_3 , виданого Федеральною міграційною службою 15.06.2014 року, позивач є громадянином російської федерації (а.с. 7).

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення від 02.10.2017 року № позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (а.с. 9). При цьому місце реєстрації позивача в даній довідці зазначено АДРЕСА_1 , а місце фактичного проживання - АДРЕСА_2 .

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 06.03.2023 року про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 41). При цьому, на даній заяві, позивачем прописом було зазначено, що з 18.10.2004 по 30.06.2014 року він отримував пенсію в Україні, а з 01.07.2014 по 30.11.2022 року пенсію отримував за місцем реєстрації в м. Севастополі АР Крим.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням від 14.03.2023 № 91 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, в даному рішенні, зокрема, зазначено, що відповідно до п. 2.8 Порядку, громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави - окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації. Особа матиме право на пенсійну виплату при наданні необхідних документів (а.с. 42).

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх не обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності 01.01.2004.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Водночас, п. 2.8 Порядку №22-1 визначено, що громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Отже, громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до заяви про призначення пенсії або про поновлення її виплати повинні подати до Пенсійного органу, зокрема, заяву про відсутність громадянства держави-окупанта.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з довідкою Управління соціального захисту населення від 02.10.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце реєстрації позивача зазначено АДРЕСА_1 , а місце фактичного проживання - АДРЕСА_2 .

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що позивач не повинен надавати заяву про відсутність громадянства держави-окупанта з підстав наявності в нього довідки ВПО про фактичне місце проживання в м. Охтирка, Сумської області оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування від 01.12.2017 року № 960, виданого "отделом УФМС России по Республике Крым и г. Севастополя в Балаклавском районе г. Севастополя" (мовою оригіналу), позивач з 01.12.2017 року по 01.12.2022 року був зареєстрований за місцем перебування АДРЕСА_3 (а.с. 18).

При цьому, відповідно до розписки-повідомлення, позивачем до заяви про призначення пенсії не було додано заяву про відсутність громадянства держави-окупанта.

Натомість, в даному випадку з копії паспорту № НОМЕР_3 , виданого Федеральною міграційною службою 15.06.2014 року, судом встановлено, що позивач є також громадянином російської федерації (а.с. 7).

Крім того, на заяві від 06.03.2023 року про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивачем прописом було зазначено, що з 18.10.2004 по 30.06.2014 року він отримував пенсію в Україні, а з 01.07.2014 по 30.11.2022 року пенсію отримував за місцем реєстрації в м. Севастополі АР Крим (а.с. 41).

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, у відповідача були відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 по справі № 480/4672/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко