Справа № 480/9684/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2024 року Справа № 480/9684/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/9684/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якій просить:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а саме відповідь на звернення про незарахування періодів роботи на території рф починаючи з 01.07.2016;
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області стосовно неврахування довідок про доходи: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати довідки про доходи: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023 та довідку №1706/185 від 31.05.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу період з 01.07.2016 по 02.12.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу період з 02.12.2022 по 31.05.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати записи вказані в трудовій книжці НОМЕР_1 та №14;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про доходи: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.
Вимоги вмотивовані тим, що позивачу з 12.06.2023 було призначено пенсію за віком, утім при призначенні пенсії відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоди її роботи на території російської федерації та не врахував довідки про доходи за 2016 - 2023 роки, з огляду на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, у зв`язку з чим позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою. На звернення позивача, листом від 26.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило, що 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, у зв`язку з цим періоди роботи на території російської федерації починаючи з 01.07.2016 не зараховані до страхового стажу позивача, відповідно, надані довідки не можуть бути врахованими при обчисленні пенсії. Не погодившись з вказаною відповіддю та вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримав, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 45), однак станом на час розгляду справи відзив на позов до суду не надано, а тому, відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, суд кваліфікує позицію відповідача у справі як визнання позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що з 12.06.2023 позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.17).
Спірним питанням у цій справі є те, що при призначенні пенсії відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоди її роботи на території російської федерації та не врахував довідки про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Встановивши вищевикладене, позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою.
На звернення позивача, листом від 26.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило, що особливості врахування стажу, отриманого за кордоном, залежить від наявності міжнародних договорів про пенсійне забезпечення між Україною та державою, в якій працюють громадяни України. Питання зарахування періодів роботи на території російської федерації при призначенні пенсії в Україні регулювалося Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. З 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь у вищезазначеній Угоді. У зв`язку з цим, періоди роботи на її території починаючи з 01.07.2016 не зараховані до страхового стажу, відповідно, надані довідки не можуть бути врахованими при обчисленні пенсії (а.с.16).
Позивач, вважаючи протиправними такі дії відповідача, звернулася до суду із даним позовом за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.
За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях (ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
Так, з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с.19-21), судом встановлено, що позивач у період з 01.07.2016 по 31.05.2023 працювала на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь" (мовою оригіналу).
Автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється.
З довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023, вбачається, що з 2016 року по 2023 рік позивач працювала на підприємстві СПб ОАО "Красний октябрь" (мовою оригіналу), що знаходиться на території рф на її заробітну плату були нараховані та виплачені податки, передбачені законодавством рф про податки та збори.
У відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п. 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Відповідно до положень абз.5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку.
Як встановлено судом з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 26.07.2023, підставою для неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача починаючи з 01.07.2016 та неврахування довідок про доходи за 2016 - 2023 роки при обчисленні розміру пенсії стало те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Утім, суд не погоджується з такими висновками відповідача та зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.
У силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 судом підтверджено, що позивач у спірні періоди, а саме з 01.07.2016 по 31.05.2023 дійсно працювала на підприємствах в російській федерації.
Тобто, вказаними документами, що були наявні у територіального органу Пенсійного фонду України та, насамперед, трудовою книжкою, копія якої наявна в матеріалах справи та дійсність якої не ставиться під сумнів відповідачем, жодних недоліків в частині внесених записів відповідачем не зазначено та підтверджується факт роботи позивача на території рф.
При цьому дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії, оскільки факт роботи позивача на території рф у заявлені позивачем періоди, а саме з 01.07.2016 по 31.05.2023 підтверджується копією трудової книжки, яка наявна в матеріалах справи та дійсність якої не ставиться під сумнів відповідачем, жодних недоліків в частині внесених записів відповідачем не зазначено.
Крім того, позивачем до заяви про призначення пенсії були додані довідки про доходи, які підтверджують, що позивач працювала на підприємстві СПб ОАО "Красний октябрь" (мовою оригіналу) з 2016 року по 2023 рік.
Відтак, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача вищевказані періоди роботи. При цьому, інших підстав для незарахування до загального страхового стажу позивача спірних періодів роботи на території російської федерації з 01.07.2016 по 31.05.2023, ніж зазначених вище, судовим розглядом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене та те, що позовні вимоги у редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви, можуть мати наслідки ускладнення виконання судового рішення, суд, у відповідності до ст. 9 КАС України, для повного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.07.2016 по 31.05.2023 на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь", а також неврахування довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023 та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи з 01.07.2016 по 31.05.2023 на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь", та врахувати при обчисленні розміру пенсії позивача довідки про доходи: а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023, а також зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 12.06.2023 перерахунок пенсії за віком з урахуванням перерахованого (збільшеного) стажу та з урахуванням довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.
Звертаючись з позовом до суду позивач, окрім іншого, просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області врахувати записи №13 та №14, які наявні у трудовій книжці серії НОМЕР_3 .
Разом з тим, суд зазначає, що у позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтувала підстави зарахування зазначених вище записів.
Суд звертає увагу на те, що позивачем, в порушення ч. 4 ст. 161 КАС України, не надано суду жодного доказу про наявність саме в трудовій книжці серії НОМЕР_3 записів №13 та №14, у той же час до матеріалів справи долучена копія трудової книжки серії НОМЕР_3 , у якій наявні записи виключно під № 1, № 2 та № 3, відтак, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги.
Таким чином, з урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений при подачі позову до суду (а.с.15).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.07.2016 по 31.05.2023 на посаді "гальваника 4 разряда" в СПб ОАО "Красний октябрь", а також неврахування довідок про доходи, а саме: за 2016 рік №9; за 2017 рік №10; за 2018 рік від 22.05.2023; за 2019 рік від 22.05.2023; за 2020 рік від 22.05.2023; за 2021 рік від 22.05.2023; за 2022 рік від 22.05.2023; за 2023 рік від 31.05.2023; №1706/185 від 31.05.2023.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько