Справа № 420/33151/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді ХОМ`ЯКОВОЇ Вікторії, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати рішення № 41 вiд 04.07.2023, № 41 від 29.09.2023 Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2023 про призначення пенсії, зарахувавши при цьому до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 27.06.1980 по 01.12.1992 ;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Ухвалою від 04.12.2023 відкрито спрощене провадження у справі, залучено в якості другого відповідача Головне управління ПФУ в Одеській області.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 , маючи вік 63 роки та страховий стаж понад 20 років, звернулась до 26.06.2023 до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області (яке розглянуло заяву позивачки за принципом екстериторіальності), позивачці було протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком за недостатністю страхового стажу, вдруге позивачка звернулась з аналогічною заявою 21.09.2023, але знову отримала відмову. Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У позивачки наявна трудова книжка та записи у ній. Дані трудової книжки позивачки (в частині неприйнятого спірного періоду роботи) не містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому, зазначені органом ПФУ недоліки, а саме: виправлення та слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його не можливо ідентифікувати, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи позивачки до стажу її роботи.

Позивачка звертає увагу на те, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

04.01.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не згодний з позовними вимогами, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню. До 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та закладах від 20.06.1974 року № 162. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний запис або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу мають повністю відповідати оригіналу наказу чи розпорядження. Відповідно до приписів Інструкції № 162 в трудовій книжці (вкладишу) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.07.2023№ 41 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

21.09.2023 позивачка повторно звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії. Розглянувши документи, подані позивачем, встановлено, що страховий стаж становить 12 років 10 місяців 08 днів. До страхового стажу частково зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.07.1980 року, з 26.08.1980 року по 01.12.1992 року (а саме: зараховано періоди з 16.02.1987 по 20.07.1987 та з 31.01.1990 по 01.12.1992), оскільки ці періоди роботи заявниці було підтверджено двома свідками, а також не зараховано період з 24.01.1995 , оскільки відсутній запис про звільнення.

Головне управління ПФУ в Одеській області відзиву на позовну заяву не надало.

Розглянувши в письмовому провадженні надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до наступного.

17.09.2019 Суворовське об`єднане управління ПФУ в м. Одесі видало позивачу довідку про наявний страховий стаж № 744/04 від 17.09.2019, у відповідності до якої повідомлено, що наявний у неї страховий стаж складає 21 рік 1 місяць 12 днів. Також у довідці було вказано, що ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату: 24.06.2023.

26.06.2023 у зв`язку із досягненням позивачкою віку (63 роки), який дає право на пенсійну виплату та враховуючи страховий стаж, маючи на меті отримання пенсії, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області із відповідною заявою про призначення пенсії. Разом із заявою позивачка надала ГУ ПФУ в Одеській області свою трудову книжку НОМЕР_1 , паспорт громадянки України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом про навчання НОМЕР_2 , свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 .

Заява позивачки була розглянута Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності, та заведено пенсійну справу № 41.

Головним управлінням ПФУ в Харківській області було прийнято рішення № 41 від 04.07.2023 про відмову в призначенні їй пенсії за віком. Причиною відмови вказано - недостатність страхового стажу. Страховий стаж заявниці становить 8 років 8 місяців 7 днів. Не було зараховано до стажу наступні періоди :

з 01.08.1979 - 25.06.1980 через виправлення в трудовій книжці,

з 27.06.1980 - 01.12.1992 запис до трудової книжки НОМЕР_1 внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993р. № 58, а саме: мають місце виправлення та слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати.

21.09.2023 позивачка повторно звернулась до органу ПФУ, надавши додаткові документи, архівні довідки, та покази двох свідків щодо її роботи у період з 27.06.1980 по 01.12.1992.

29.09.2023 відповідач прийняв рішення по справі № 41, яким відмовив позивачці у призначення пенсії за віком у зв`язку з недостатністю стажу, вказавши, що страховий стаж заявниці становить 12 років 10 місяців 08 днів.

До страхового стажу частково зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 - з 26.08.1980 року по 01.12.1992 року, (а саме зараховано з 16.02.1987 року по 20.07.1987 року, та з 31.01.1990 року по 01.12.1992 року), оскільки даний період роботи заявниці було підтверджено двома свідками, а також не зараховано період з 24.01.1995 року, оскільки відсутній запис про звільнення.

ОСОБА_2 вважає рішеннями Головного управління ПФУ в Харківській області протиправними, та такими що підлягають скасуванню, тому звернулась до суду з позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Вказане право деталізоване у Законах України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-XII) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Частина 1 статті 44 Закону № 1058- IV передбачає, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися д до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ч.ч. 1,2, 4 ст.24 до Закону №1058-ІV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт).

Пунктом 4.2 Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Стаття 26 Закону №1058-ІV передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно до вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637). Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

На момент внесення записів за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 .

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 41 від 04.07.2023 не зарахований період роботи з 01.08.1979 по 25.06.1980 через виправлення в трудовій книжці.

Оглянувши копію трудової книжки, суд встановив, що відповідно до запису № 1 позивачка була 01.08.1979 прийнята на роботу ст. продавцем до Спецторга "Гастороном" Управління торгівлі Одеського облвиконкому згідно наказу № 78/ок від 05.07.1979. Згідно запису № 2 трудової книжки позивачка звільнена 25.06.1980 з роботи по переводу в "Суворовский райпищеторг" (наказ № 59/ок від 23.06.1980 ).

Запис № 1 хоч і містить виправлення у останній цифрі року початку періоду роботи та номері наказу про прийняття на роботу. Однак, такі виправлення не перешкоджають встановленню факту та періоду роботи ОСОБА_1 . Крім того, вказаний період роботи підтверджується архівною довідкою № 1844-С-11.1-21 від 28.07.2023 Департаменту архівної справи та діловодства, копіями наказів "Одесского специализированого торга "Гастроном" № 78-ок від 30.07.1979, № 57-ок від 18.06.1980.

Як вбачається з рішення про відмову у призначенні пенсії N9 41 від 29.09.2023 даний період був зарахований до страхового стажу.

Що стосується періоду роботи позивачки в Суворовському райпищеторгу з 27.06.1980 по 01.12.1992, то рішенням ГУ ПФУ від 04.07.2023 вказаний період взагалі не був зарахований до страхового стажу через виправлення та слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати.

А в рішенні ГУ ПФУ в Харківській області від 29.09.2023 відповідач на підставі свідчень двох свідків зарахував до страхового стажу період роботи 16.02.1987 по 20.07.1987, та з 31.01.1990 року по 01.12.1992 , оскільки даний період роботи заявниці було підтверджено двома свідками, які частково підтвердили період роботи на вказаному підприємстві (проміжок часу, коли вони самі там працювали). Відповідно період 27.06.1980 - 15.02.1987, 21.07.1987 - 30.01.1990 відповідачем до страхового стажу не враховано.

Оглянувши копію трудової книжки суд встановив, що відповідно до запису № 3 трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 зарахована бухгалтером розрахункового відділу по переводу з спецторга "Гастроном" (наказ № 23 від 30.06.1980 р.). Даний запис містить виправлення у номері наказу. Разом з тим, позивачка надала наказ Одеського спеціалізованого торга "Гастроном" N9 57-ок від 18.06.1980 (попереднього місця роботи) про звільнення ОСОБА_3 , старшого продавця магазину № 1 по переводу в Суворовський РПТ с 25.06.1980 та довідку Департаменту архівної справи та діловодства № 1844-С-11.1-21 від 28.07.2023.

Записи №№ 4, 5, 6, 7, 8 трудової книжки НОМЕР_1 про те, що 01.03.1982 позивачка переведена бухгалтером групи по фінансово-розрахунковим операціям, 20.04.1988 переведена бухгалтером по обліку товару в роздріб, 01.09.1989 у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці присвоєно кваліфікацію бухгалтера ІІ категорії відділу по обліку товарі в роздріб, 22.11.1990 переведена заступником директора магазину № 56, а 01.12.1992 звільнена за ст. 36 п. 5 КЗпП України по переведенню в підприємство "Ксенія" , не містять помарок або виправлень.

Запис № 8 трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення по ст. 36 п.5 КЗпПУ по переводу в підприємство "Ксения" скріплений печаткою роботодавця, по відтиску якої, через властивості часу, дійсно не можливо прочитати назву підприємства.

Позивачкою вживались заходи щодо отримання архівної довідки про трудовий стаж за 1980-1992 роки. Але як свідчить відповідь Державного архіву Одеської області від 20.09.2023 Суворовський продторг м. Одеси ліквідований без правонаступників, документи з особового складу до архіву не здавав. тому вони вважаються втраченими. Аналогічну відповідь 28.07.2023 надав Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради.

Отже, позивачка вчинила дії щодо підтвердження спірного періоду роботи, але з незалежних від неї обставин не отримала архівні довідки.

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звертається за призначенням пенсії. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудова книжка позивачки містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивачки. Доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не врахувало, що не усі недоліки записів трудової книжки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Щодо не зарахування періоду роботи з 24.01.1995 бухгалтером в "Асоциации делового сотрудничества Суворовская", оскільки відсутній запис про звільнення, то позивачка дії відповідача в цій частині не оскаржує.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися

З аналізу викладених норм слідує, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, проте відповідачем на підтвердження вжиття заходів щодо витребування документів до суду жодних доказів не надано.

Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивачки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 41 вiд 04.07.2023, № 41 від 29.09.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 такими, що прийняті без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів, наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії та підлягають скасуванню.

Правомірність дій відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивачки з 24.01.1995 бухгалтером в "Асоциации делового сотрудничества Суворовская" не дає підстав для скасування рішення від 29.09.2023 частково, оскільки без частини рішення, яке не відповідає вимогам законодавства, рішення відповідача втрачає свою цілісність та значення. Рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Суд вважає, що в даному випадку, з метою захисту порушеного права позивача, ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2023 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 27.06.1980. по 01.12.1992 повністю .

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2147,20 грн. стягуються з відповідача-1, з вини якого спір був доведений до розгляду в суді.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 41 вiд 04.07.2023, № 41 від 29.09.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши при цьому до страхового стажу період роботи з 27.06.1980 по 01.12.1992 в повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_6 ) 2147 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до П`ятого апеляційного адміністративного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписаний 28.02.2024.

Суддя ХОМ`ЯКОВА Вікторія