Справа № 367/8558/23
Суддя: Третяк Я. М.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/8558/23
Провадження №2-а/367/82/2024
УХВАЛА

про залишення без руху

17 січня 2024 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України, інспектора ДПП Стеценка Артема Івановича, Дригайла Володимира Юхимовича про визнання свідоцтва про реєстрацію недійсним, надання права на зняття з реєстрації транспортного засобу, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасування постанови про арешт майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до начальника Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України, інспектора ДПП Стеценка Артема Івановича, Дригайла Володимира Юхимовича про визнання свідоцтва про реєстрацію недійсним, надання права на зняття з реєстрації транспортного засобу, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасування постанови про арешт майна боржника.

У позовній заяві позивач просить суд:

-Поновити строк оскарження постанови АВ № 03333718 від 12.11.2021 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

-Скасувати постанову АВ № 03333718 від 12.11.2021 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

-Визнати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 недійсним;

-Надати позивачу право на зняття з реєстрації у центрі послуг м. Буча транспортного засобу Skoda Felicia НОМЕР_2 ;

-Визнати недійсною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції вп № 68312866.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши подані до суду матеріали, вважаю, що вказана адміністративна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови, або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

За приписами ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущений строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивачем оскаржується постанова про накладення на неї адміністративного стягнення від 12.11.2021.

Позивач просить поновити їй строк на оскарження вказаної постанови, при цьому в позовній заяві взагалі не зазначено, коли позивач отримала оскаржувану постанову. До того ж, позивачем не підтверджено жодним доказом твердження, якими вона обґрунтовує поважність пропуску строку на оскарження постанови.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків у частині обґрунтування доводів щодо поважності пропуску строку на оскарження постанови, якою на неї накладено адміністративне стягнення.

До того ж, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України позовна заява має містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Положеннями частини 3 статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивач в позові оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення її до адміністративної відповідальності. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху за частиною 1 статті 121-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 17 Законом України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі за №724/716/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17.

У порушення вимог частини 4 статті 161 КАС України в адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає у відомостях про одного відповідачів наступну інформацію: інспектор ДПП Стаценко А.І., начальник Департаменту патрульної служби, водій ОСОБА_2 , що не відповідає вимогам статті 46 КАС України та пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України.

При цьому, позивач у позовній заяві визначає подвійний статус вказаних осіб як відповідачів та третіх осіб, які в адміністративному процесі користуються різним обсягом прав та на яких покладено різний обсяг обов`язків.

Тому, усуваючи недоліки, позивач має самостійно визначити правовий статус вказаних осіб, визначити належних відповідачів у вказаній справі.

До того, позивачем заявлено вимоги щодо визнання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу недійсним та надання їй права зняти з реєстрації транспортний засіб.

Разом з тим, такий спосіб захисту не відповідає приписам ст. 5 КАС України, не забезпечить ефективного захисту прав та інтересів позивача, хто є відповідачем за такими вимогами з позовної заяви встановити неможливо.

А тому в цій частині позивачу необхідно уточнити, хто є відповідачем за вказаною вимогою, оскільки від цього залежить й вирішення питання, чи підлягають такі вимоги розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Не зрозуміло й те, хто є відповідачем за вимогою про скасування постанови державного виконавця про арешт майна.

При цьому, вважаю необхідним роз`яснити, що відповідно до розмежування предметної підсудності місцевим загальним судам як адміністративним, яким у даному випадку є Ірпінський міський суд Київської області, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій та бездіяльності державних виконавців щодо виконання ними лише рішень судів у справах, визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 20 КАС України.

У всіх інших випадках такі справи підсудні окружним адміністративним судам (ч. 2 ст. 20 КАС України).

У даному випадку позивач просить скасувати постанову державного виконавця у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Державної патрульної поліції, відтак у цій частині вимоги можуть бути пред`явлені лише до окружного адміністративного суду з визначенням належного відповідача в такій справі, яким є лише відповідний орган виконавчої служби.

У свою чергу, за правилами ч. 3 ст. 21 КАС України, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Натомість, суд позбавлений можливості виконати приписи вказаної статті, оскільки у позовній заяві взагалі не зазначено відповідача щодо позовної вимоги про скасування постанови державного виконавця, інші заявлені позивачем вимоги не є похідними та не мають спільно розглядатися, тому суд не може самостійно вирішити питання щодо їх роз`єднання та направлення для розгляду за предметною підсудністю до належного суду.

Окрім того, зазначаючи в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у позовній заяві не зазначено, якими доказами вони підтверджуються, такі докази до позовної заяви не додано.

Враховуючи викладене, з метою усунення вказаних недоліків позивачу необхідно подати нову редакцію позовної заяви, в якій з урахуванням правил предметної підсудності належним чином сформулювати позовні вимоги, визначити коло належних відповідачів, зазначити докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин та подати її копії з копіями доданих до неї доказів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України, інспектора ДПП Стеценка Артема Івановича, Дригайла Володимира Юхимовича про визнання свідоцтва про реєстрацію недійсним, надання права на зняття з реєстрації транспортного засобу, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасування постанови про арешт майна боржника - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі судді - 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.М.Третяк