Справа № 200/399/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Справа№200/399/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання призначити пенсію з 31.08.2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 25 від 02.11.2023 року в частині дати, з якої ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) призначено пенсію за віком на пільгових умовах; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснити призначення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах починаючи з 31.08.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Виплату перерахованої пенсії провести з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем було призначено їй пенсію з дня набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23, яке встановило незаконність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.10.2022 року № 25 про відмову у призначенні пенсії, а не з дати звернення ОСОБА_1 за призначенням, попри те, що вказаним рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23 встановлено наявність підстав для призначення пенсії на день звернення позивача.

Отже, позивач вважає, що такі дії Пенсійного фонду протиправними та такими, які суперечать вимогам законодавства України, у зв`язку із чим змушена звернутись до суду із даним позовом.

26 січня 2024 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що

на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23, яке набрало законної сили 30.10.2023 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період відпуски без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років з 20.01.2006 року по 19.01.2009 року та призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23 відсутнє зобов`язання (посилання) на дату призначення позивачу пенсії, Головним управлінням призначено пенсію з моменту вступу рішення суду в законну силу (з 30.10.2023 року).

Отже, враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області діяло на підставі та в межах діючого законодавства, отже позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що право на отримання належних ОСОБА_1 пенсійних виплат в цьому випадку не може ставитися в залежність від підтвердження в судовому порядку тих обставин, які існували на час звернення із первинною заявою та викликали сумнів у пенсійного органу, та таке право підлягає поновленню з моменту його виникнення.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах.

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком. 12.09.2022 року заяву про призначення пенсії розглянуто за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про призначення позивачу пенсії з 01.08.2022 року. Відповідно до рішення про призначення пенсії від 12.09.2022 року страховий стаж позивача до 01.01.2004 року становить 14 років 21 день, після 01.01.2004 14 років 1 місяць 12 днів, додаткові роки стажу за списком № 1 7 років, пільговий стаж 7 років 10 місяців 25 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.10.2022 року № 25 прийнятим на заміну рішення від 12.09.2022 року було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через те, що пільговий стаж роботи позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії становить менше ніж 7 років 6 місяців. У рішенні зазначено, що пільговий стаж роботи позивача становить 5 років 8 місяців 6 днів, до пільгового стажу не враховано: період з 02.09.1998 року по 30.11.2001 року, оскільки відсутнє підтвердження зайнятості на підземних роботах більше 50% в обліковому періоді, час відпустки по догляду за дитиною з 30.11.1988 року до досягнення 3 річного віку, оскільки не підтверджено зайнятість на пільговій роботі на період надання відпустки по догляду за дитиною до 3-х річного віку; період з 20.01.2006 року по 19.01.2009 року, оскільки відсутнє підтвердження зайнятості на підземних роботах більше 50% робочого часу, відсутня сплата страхових внесків, оскільки заявник перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 3 до 6 років; 4 дні роботи на поверхні у січні 2010 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року по справі № 200/1581/23, було: скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 05.10.2022 року № 25; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області врахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років з 20.01.2006 року по 19.01.2009 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Вказане судове рішення набрало законної сили 30 жовтня 2023 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23, яке набрало законної сили 30.10.2023 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період відпуски без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років з 20.01.2006 року по 19.01.2009 року та призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23 відсутнє зобов`язання (посилання) на дату призначення позивачу пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області призначено пенсію ОСОБА_1 з моменту вступу рішення суду в законну силу, а саме з 30 жовтня 2023 року.

Не погоджуючись з такими діями Пенсійного фонду, та вважаючи, що пенсія позивачу повинна були бути призначена з дати звернення із заявою про її призначення, а саме, з 31.08.2022 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з цією позовною заявою.

Отже, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23, яке набрало законної сили.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Так, за приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

У частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Згідно з ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частину п`яту статті 383 КАС України відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої вказаної статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Донецький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

У даному випадку, з тексту позовної заяви та зібраних матеріалів у справі вбачається, що позивач подав позов на виконання вищезазначеного рішення Донецького окружного адміністративного суду, яким відповідач призначив ОСОБА_1 пенсію.

Суд зазначає, що фактично позивачем у зв`язку з призначенням пенсії не з тієї дати на виконання рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23, подано новий позов про зобов`язання виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23 в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, що вбачається з позовної заяви.

Набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконано примусово.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15.04.2020 року у справі № 367/1240/16-а.

Суд вказує, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими саме ст. 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17.

Крім того, слід зазначити, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей 249 та 383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.

Більш того, позивач не позбавлений права звернутися в рамках виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року із заявою у відповідності до ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 200/1581/23, то відповідно нею неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Викладене в сукупності зумовлює висновок суду про безпідставність позовних вимог.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання призначити пенсію, саме з 31.08.2022 року, є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання призначити пенсію з 31.08.2022 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко