Справа № 480/1011/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
01 березня 2024 року Справа № 480/1011/24
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Опімах Л.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2022 рік та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2022 рік.
Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року вказана позовна заява була залишена без руху, оскільки позивачем не було додано до позовної заяви заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку з чим позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновано надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску протягом десяти днів з дня вручення йому копії ухвали.
На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху 26.02.2024 позивач надав суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду, в якій, однак, не зазначив підстави пропуску строку звернення до суду та не надав доказів поважності причин його пропуску.
Вивчивши зміст поданої заяви, зміст позовної заяви та дослідивши додані до неї документи, суддя вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу як таку, недоліки якої не усунено, з огляду на таке.
Так, залишаючи позовну заяву без руху, суд виходив з того, що позивач знав про порушення своїх прав з 24.05.2023, коли його було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Отже, він пропустив строк звернення до суду.
У поданій заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представник позивача не зазначив підстави пропуску строку звернення до суду та не надав доказів поважності причин його пропуску. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначає, що відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 19.07.2022) звернення до суду у разі порушення законодавства про оплату праці з вимогами про стягнення заробітної плати не обмежувалося будь-яким строком. Відповідно до чинної редакції статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Відповідні зміни внесені у статтю 233 КЗпП України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX. Тобто тримісячний строк звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, встановлено з 19.07.2022 - дня набрання чинності Законом України від 1 липня 2022 року № 2352-IX. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. карантин на всій території України відмінено. Таким чином, тримісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП України, фактично почав відліковуватися з 01.07.2023 (з дня скасування карантину) та мав закінчитись у жовтні 2023 року (02.10.2023 - тримісячний строк з дня скасування карантину). Вказує, що позивача виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення, при цьому у військовій частині під час звільнення та оформлення документів йому не було роз`яснено право на отримання спірної компенсації. Позивач не має юридичної освіти та не знає особливостей оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у разі порушення його прав, свобод або інтересів, порядку та строків звернення до суду, у зв`язку з чим не міг вчасно подати заяву до суду. Крім того, він має незадовільний стан здоров`я, хвороба стала причиною звільнення його з військової служби, з метою підтримки здоров`я постійно приймає ліки. Просить суд врахувати ці обставини, визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити цей строк.
Однак таке обгрунтування суд не вважає обґрунтованим та звертає увагу, що позивач не надав доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні. Крім того, суд не враховує доводи позивача щодо відсутності юридичної освіти для цілей оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у разі порушення його прав, свобод або інтересів, порядку та строків звернення до суду, вважає їх необґрунтованими та не розцінює як належну та поважну підставу для поновлення строку звернення до суду, оскільки на підставі ст. 59 Конституції України, ст. 3 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" заявник має право на професійну правничу допомогу, зокрема на безоплатну правничу допомогу.
Приймаючи рішення про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Суд враховує, що положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).
Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України, зокрема, частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 викласти в такій редакції:
"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Отже, до 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
На час звільнення позивача зі служби (24 травня 2023 року) частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України уже діяла в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX, тобто строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Отже, позивач, знаючи про порушення своїх прав з 24.05.2023, пропустив строк звернення до суду з цим позовом. Доказів на підтвердження того, що існували будь-які обставини, які створили перешкоди та заважали йому вчасно звернутися до суду за захистом прав, позивач не надав. Причин пропуску строку позивачем не наведено.
У свою чергу, приймаючи рішення щодо наявності або відсутності підстав для поновлення строку, суд враховує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Таким чином, всупереч вимогам ст. 122 КАС України позивач звернувся до суду з позовом, здавши його на пошту, 08.02.2024, тобто після спливу встановленого строку звернення до суду. Будь-якого обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачем не зазначено.
За змістом ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Оскільки судом не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 293, 295 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Опімах