Справа № 260/5625/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 260/5625/22 пров. № А/857/22096/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.

суддів- Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

представник позивача: Литвин С.Й.

представник відповідача: Твердохліб І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 260/5625/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС АВТОСЕРВІС» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

суддя у І інстанції Микуляк П.П.,

час ухвалення рішення 11 год. 50 хв.,

місце винесення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 23.10.2023-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДС АВТОСЕРВІС» (далі ТОВ «ДС АВТОСЕРВІС», позивач) звернулося в суд з позовом до Львівської митниці (далі відповідач) в якому просило:

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Державна митна служба України Львівської митниці №UA209000/2022/210203/2 від 27.09.2022 року;

- зобов`язати провести розмитнення спірної партії товару по першому методу (за ціною договору).

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у вересні 2022 року до ТОВ «ДС АВТОСЕРВІС» надійшло рішення №UA209000/2022/210203/2 про коригування митної вартості товарів від Державної митної служби України Львівська митниця. В зазначеному рішенні зазначалося про те, що відповідно до ст.54 МК України було здійснено контроль наявності у підтверджених документах усіх відомостей в кількісному виразі, які були використані при обчисленні митної вартості товарів. За результатами опрацьованих документів, які були надані для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана, оскільки надані документи не містили всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари. В подальшому відповідачем заявлену вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. На виконання вказаної вимоги 23 грудня 2022 року листом було надіслано до Львівської митниці ДФС Відділу митного оформлення «Малехів» всі необхідні документи, про що свідчить опис вкладення з поштового відділення із печаткою від 23.12.2022 року. Відповіді на даний лист товариство з невідомих причин не отримало.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України №UA209000/2022/210203/2 від 27.09.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог, покликається на те, що під час здійснення відповідачем митного контролю за митною декларацією від 26.09.2022 №UА209140/2022/101169 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах.

За результатами опрацювання було встановлено наступне: надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; в зовнішньоекономічному контракті №DS20220725 від 25.07.2022 відсутні підписи обох сторін та відсутня печатка покупця; інвойс №DS20220722, що подавався до митного оформлення датований від 22.07.2022, а контакт №DS20220725 датований 25.07.2022; у рахунках на перевезення вантажу відсутні всі складові митної вартості товару (а саме навантаження, перевантаження, портові витрати, транспорт з порту до кордону); в п.3.2 вищезазначеного договору вказано, що здійснюється 100% оплата вантажу платіжні документи до митного оформлення не подавались, що є порушенням частини 2 статті 53 МКУ.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документів та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі- продажу товару, що стало підставою прийнятого рішення відповідача про коригування митної вартості UA209000/2022/210203/2 за резервним методом.

Разом з тим, апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано оцінки доказам у справі. Судом не оцінено документи, що були подані декларантом позивача до митного оформлення разом із митною декларацію, для підтвердження заявленої митної вартості. Не встановлено чи подані документи містили усі відомості складових митної вартості та чи митний орган мав можливість перевірити правильність розрахунку заявленої декларантом митної вартості за основним методом, за ціною договору.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Львівської митниці, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного між QINGDAO ECOPARTS INDUSTRIAL CO., LTD (Продавець) та ТОВ «ДС АВТОСЕРВІС» (Покупець) Контракту №DS20220725 (далі Контракт) від 25.07.2022, продавець зобов`язується виготовляти автомобільні запчастини та зобов`язується продати їх тільки ТОВ «ДС АВТОСЕРВІС».

Пунктом 3.1, 2 Контракту визначено, що оплата за товар, здійснюється по ціні вказаній в рахунках-фактурах або специфікації по кожному відвантаженню. Покупець оплачує 100% вартості кожної партії товару в USD.

Продукція поставляється на умовах FOB NINGBO/QINGDAO, згідно індивідуальних заявок (пункт 5.1, 5.2 контракту).

26 вересня 2022 року представником позивача до Львівської митниці була подана митна декларація №UA209140/2022/101169 щодо митного оформлення товарів:

- частини гальмівної системи для дискових гальм, диски гальмівні, призначені для легкових автомобілів, нові, не для промислового складання транспортних засобів, в асортименті 1300 комплектів;

- частини гальмівної системи для барабанних гальм, барабани гальмівні, призначені для легкових автомобілів, нові, не для промислового складання транспортних засобів, в асортименті 1100 комплектів.

27 вересня 2022 року Львівською митницею було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № №UA209000/2022/210203/2.

Із оскаржуваного рішення вбачається, що під час розгляду документів було виявлено наступне:

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни що була фактично сплачена; в зовнішньоекономічному контракті DS20220725 від 25.07.2022 відсутні підписи обох сторін та відсутня печатка покупця, що свідчить про відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару;

- інвойсі від 22.07.2022 року №DS20220722, контакт датований 25.07.2022;

- у рахунках на перевезення вантажу, що відсутні всі складові митної вартості товару (а саме навантаження, перевантаження, портові, транспорт з порту до кордону);

- в п.3.2 вищезазначеного договору зазначається що здійснюється 100% оплата вантажу, а платіжка до митного оформлення не надавалась, відповідно до вимог Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956);

- у гр.22 СМ-зазначається ім`я, адреса та відсутня печатка відправника;

- у гр.4 - місце розвантаження не заповнено;

- відсутні відомості щодо підтвердження числових значень митної вартості;

- не рівномірне поділення складових митної вартості (транспорту).

23 грудня 2022 року представником ТОВ «ДС АВТОСЕРВІС» на адресу відділу митного оформлення в м. Малехів, вул. Дороша 20а на вимогу Львівської митниці від 27.09.2022 року надіслано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів згідно:

1)інвойс:

2)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- прямий контракт з заводом-виробником

3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- коносамент;

- морська транспортна накладна;

- польська транзитна накладна;

- рахунок за автоперевезення;

-рахунок за морське перевезення;

-розрахунок вартості транспортних витрат;

4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; -договір з перевізником.

5) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- рахунок брокера за митне оформлення.

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- прайс-лист;

- специфікація;

7) копію митної декларації країни відправлення;

- митна декларація країни відправлення.

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

-звіт про оцінку.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи щодо не надання до митного оформлення документів безпідставними, оскільки позивачем дотримано вимоги чинного законодавства щодо надання документів, а відтак, митним органом неправомірно проведено коригування на підставі резервного методу без оцінки додатково наданих документів позивачем.

Суд дійшов висновку, що Львівська митниця, як суб`єкт владних повноважень не надала суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, тому, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210203/2 від 27 вересня 2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно до ч.9 статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Так, в оскаржуваному рішенні Львівської митниці UА20900/2022/210203/2 від 27.09.2022 зазначено, що відповідно до п.1 ч. 4 cт. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих, документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни ,що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч. 4 cт. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне:

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена;

- в зовнішньоекономічному контракті DS20220725 від 25.07.2022 відсутні підписи обох сторін та відсутня печатка покупця, що свідчить про відсутність всіх відомостей щодо обставин справи купівлі-продажу товару

- інвойси від 22.07.2022 №DS20220725, а контракт датований 25.07.2022;

- у рахунках на перевезення вантажу, відсутні всі складові митної вартості товару (а саме навантаження, перевантаження, портові, транспорт з порту до кордону)

В п. 3.2 вищезазначеного договору зазначається що здійснюється 100% оплата вантажу-платіжка до митного оформлення не надавалась.

Відповідно до вимог ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр22. CMR-зазначається ім`я, адреса та відправника відсутня печатка. Та гр. 4 місце розвантаження не заповнено-відсутні відомості, щодо підтвердження числових значень митної вартості; не рівномірне поділення складових митної вартості (транспорту)

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог cт. 254 МКУ.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати, і додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено колегією суддів позивачем 23.12.2022 року на вимогу відповідача позивачем надіслано до Львівської митниці відділу митного оформлення м. Малехів, вул. Дороша 20а. наступні документи: інвойс, прямий контракт з заводом-виробником, коносамент- морська транспортна накладна, польська транзитна накладна, рахунок за автоперевезення, рахунок за морське перевезення, розрахунок вартості транспортних витрат, договір з перевізником, рахунок брокера за митне оформлення, прайс-лист, специфікація, митна декларація країни відправлення, звіт про оцінку. Що підтверджується змістом супровідного листа, та випискою із сайту Укрпошти із зазначенням трекінг-номерому.

Так, у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19, зазначено, що Верховний Суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Такі висновки Верховного Суду свідчать про те, що коригування митної вартості можливе лише за передбачених законом підстав, а вихід за межі таких підстав свідчить про неправомірність дій митного органу.

Суд вважає, що доводи відповідача щодо невідповідності наданих документів вимогам митного оформлення вважаються безпідставними, оскільки позивачем дотримано вимоги чинного законодавства щодо надання документів, отже митний орган неправомірно скористався резервним методом коригування без врахування додаткових документів, представлених позивачем.

Щодо недоліку, який був зазначений митним органом, а саме: що декларантом подано до митного органу контракт DS20220722 від 25.07.2022 з відсутністю підпису обох сторін та відсутня печатка покупця суд апеляційної інстанції не бере до уваги оскільки такі доводи відповідача спростовуються листом від 23.12.2022 року.

Також варто звернути увагу на постанову Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, у якій суд касаційної інстанції зазначив про те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен, підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. А законом такий доказ не визначений.

Таким чином оскільки апеляційним судом встановлено, що позивачем було надано до митного органу додаткові документи які підтверджують фактичну сплату товару, містять відомості про витрати на навантаження, вивантаження оцінювальних товарів, які пов`язані з її транспортуванням до місць ввезення на митну територію України, та відповідачем під час судового розгляду справи не надано доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, тому, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2022/210203/2 від 27.09.2022.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 260/5625/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 29.02.2024