Справа № 200/18578/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про заміну способу та порядку виконання рішення

01 березня 2024 року Справа №200/18578/21

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні заяву Військової частини НОМЕР_1 про встановлення способу виконання рішення шляхом відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби із розрахунку базовий місяць - січень 2008 року;

- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 06.06.2015 року по 20.11.2020 року із розрахунку базовий місяць - січень 2008 року.

05 вересня 2023 року рішенням суду адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.04.2015 року по 30.11.2015 року із застосуванням базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення - квітня 2015 року, з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця підвищення доходу - січня 2008 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 11.04.2015 року по 30.11.2015 року із застосуванням базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення - квітня 2015 року, з 01.12.2015 року по 28.12.2018 року із застосуванням місяця підвищення доходу - січня 2008 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 24 січня 2024 року, виконавчі листи на виконання рішення суду видані 22 лютого 2024 року.

26 лютого 2024 року до суду від відповідача через підсистему ЄСІТС Електронний суд надійшла заява від 22 лютого 2024 року про встановлення способу виконання рішення суду шляхом відстрочення видачі виконавчого листа або строку з якого можна пред`явити до виконання виконавчий лист.

27 лютого 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву Військової частини НОМЕР_1 про встановлення способу виконання рішення шляхом відстрочення виконання судового рішення у справі № 200/18578/21, призначено розгляд заяви на 12 год 15 хв 01 березня 2024 року в порядку письмового провадження, запропоновано сторонам надати до суду додаткові письмові пояснення та докази (за наявності) по суті заяви в строк до 12 год 15 хв 01 березня 2024 року.

Станом на 12 год 15 хв 01 березня 2024 року додаткові пояснення сторін по суті питання порушеного у заяві відповідача до суду не надходило.

Дослідивши заяву відповідача суд встановив, що вона обґрунтована, тим, що методика виконання рішень судів військовими частинами Збройних Сил України визначається Інструкцією з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 року №744 (зі змінами) (далі Інструкція №744).

Відповідно до пункту 5.5 Інструкції №744, у разі отримання судового рішення, прийнятого не на користь структурного підрозділу Міноборони, Генерального штабу, військової частини (установи, організації), підприємства, або виконавчих документів за таким рішенням відповідальні посадові особи зобов`язані, зокрема, "готувати керівнику структурного підрозділу Міноборони, Генерального штабу, командиру (начальнику, керівнику) військової частини (установи, організації), підприємства письмові пропозиції щодо порядку виконання судового рішення, а також пропозиції щодо можливості його оскарження; вжити заходів щодо виконання судового рішення та недопущення нанесення збитків державному бюджету під час його виконання, а в установлених законодавством випадках забезпечити апеляційне (касаційне) оскарження судового рішення та зупинення (закриття) виконавчого провадження;".

Відповідно до вимог пункту 5.5 Інструкції №744 та з метою добровільного виконання Рішення суду посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , було підготовлено довідку-розрахунок №1584ф від 26.01.2024 року та спрямовано до командування військової частини НОМЕР_3 за вих. № 836/717 пропозицію щодо добровільного виконання рішення суду.

Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 вживалися та вживаються всі необхідні заходи з метою добровільного виконання рішення суду.

З урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до надходження необхідних коштів на відповідні рахунки, нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за певний період Військова частина НОМЕР_1 не має можливості, тому, для виконання Рішення суду командування військової частини НОМЕР_1 просить суд врахувати проміжок часу (термін), який необхідний для отримання коштів, які необхідно нарахувати та виплатити позивачу в якості індексацію грошового забезпечення та встановити спосіб виконання рішення суду, а саме: відстрочити видачу виконавчого листа або строку з якого можна пред`явити до виконання виконавчий лист, у зв`язку з наявними обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відтак, відповідно до ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи суть порушеного питання, а також відсутність необхідності витребування у сторін додаткових документів та пояснень, суд застосовуючи приписи Рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану, опублікованих 02.03.2022 року Радою суддів України, задля забезпечення безпеки учасників судового процесу вважає за можливе розглянути заяву в письмовому провадженні без виклику сторін.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №803/3805/15 вказав на те, що системний аналіз наведеної правової норми дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для встановлення порядку і способу виконання судового рішення є обставини, що перешкоджають належному його виконанню: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Вказане кореспондує висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 826/8279/16.

Поряд з цим, розглядаючи справу №6-1829цс15 Верховний Суду України у постанові від 25 листопада 2015 зазначив, що спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 1 ЦК.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Також у справі №21-506а14 Верховного Суду України у постанові від 24 листопада 2014 суд наголосив, що як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Поряд з цим, ч.ч. 1, 4 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі його відсутності - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом.

Водночас, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, у тому числі виконавчих листів.

Статтею 11 Закону № 1404-VIII установлено, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем (ч. 1).

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом (ч. 2).

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання установлені ст. 12 Закону № 1404-VIII, згідно ч.ч. 1, 2 якої виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Поряд з цим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виходячи з системного аналізу викладеного строк видачі виконавчого листа та строк його пред`явлення до виконання визначаються законом, тому не можуть бути змінені судом на користь однієї із сторін, до того ж строк видачі виконавчого листа та строк його пред`явлення до виконання не мають відношення до способу захисту порушеного права позивача, визначеного судовим рішенням.

Поряд з цим, право пред`явлення виконавчого документа до виконання до органів примусового виконання належить позивачу (стягувачу) та реалізується ним на власний розсуд.

Поряд з цим, слід звернути увагу, що відповідно до приписів ст. 378 КАС України, суд може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання рішення виключно за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), натомість боржник таким правом не наділений.

Ураховуючи викладене, заява відповідача про заміну способу та порядку виконання рішення шляхом відстрочення видачі виконавчого листа або строку, з якого можна пред`явити до виконання виконавчий лист, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про заміну та встановлення способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року у справі № 200/18578/21 шляхом відстрочення видачі виконавчого листа або строку з якого можна пред`явити до виконання виконавчий лист відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко