Справа № 520/1785/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 р. справа № 520/1785/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лук`яненко М.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43,м. Суми, Сумська область, 40009) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №46 від 28.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.10.1978 по 01.06.1981; з 03.08.1981 по 26.08.1983; з 15.12.1992 по 30.10.1993; з 01.10.1994 по 01.12.1994; з 21.10.2005 по 08.02.2006(безробіття); з 23.02.2006 по 20.07.2006(безробіття) згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1978.

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.09.2023, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.10.1978 по 01.06.1981; з 03.08.1981 по 26.08.1983; з 15.12.1992 по 30.10.1993; з 01.10.1994 по 01.12.1994; з 21.10.2005 по 08.02.2006(безробіття); з 23.02.2006 по 20.07.2006(безробіття) згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1978.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням від 28.12.2023 року відмовило в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з тим, що у позивачки відсутній страховий стаж необхідної тривалості. Вважаючи рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.01.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом надання відзову не скористався, заяви про визнання позову або будь-якої іншої до суду не подав.

Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - громадянка України, відповідно до копії паспорту України (а.с.12-13).

На момент звернення позивача до ГУ ПФУ в Харківській області їй виповнилось повних 63 роки.

28.08.2023р. ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

З 01.04.2021р. органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 р. №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961.

На підставі вказаного, заява позивачки надійшла на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

За результатами розгляду заяви позивачки, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.09.2023р. №46, відмовлено в призначені пенсії за віком із посиланням на те, що у неї наявний страховий стаж 17 років 5 місяців 24 дні, однак не враховані свідоцтва про народження дітей НОМЕР_2 від 22.12.1995 та НОМЕР_3 від 08.06.2011, оскільки прізвище матері у свідоцтвах вказано " ОСОБА_2 ", а згідно паспортних даних заявниця " ОСОБА_3 " (а.с.67 на звороті)

17.11.2023 виправивши вищезазначений недолік, позивачка повторно звернулась із заявою про призначення пенсії.

За результатами розгляду заяви позивачки, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22.11.2023р. №46, відмовлено в призначені пенсії за віком із посиланням на те, що страховий стаж позивачки складає 9 років 6 місяців та 28 днів і до страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 від 04.10.1978 року, оскільки на титульній сторінці наявне виправлення в прізвищі (а.с.60 на звороті).

У подальшому, 25.12.2023 позивачка знов звернулася до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

За результатами розгляду заяви позивачки, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.12.2023р. №46, відмовлено в призначені пенсії за віком із посиланням на те, що страховий стаж позивачки складає 15 років 2 місяці 5 днів і до страхового стужу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 04.10.1978 року, оскільки на титульній сторінці наявне виправлення в прізвищі (а.с.61 на звороті).

При цьому, згідно рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 21.10.2019 №626 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, однак згідно наданих документів та даних персоніфікованого обліку встановлений страховий стаж - 20 років 07 місяців та 09 днів і зазначено, що позивач матиме право на пенсію після досягнення віку 63 роки (а.с.28).

Крім того, згідно довідки Головного управління ПФУ у Харківській області від 06.11.2019 №708/02.25-20 про наявний страховий стаж, позивачка матиме право на пенсійну виплату з 28.09.2023, так як її страховий стаж становить не менше 20 років при досягненні 63 років (а.с.29)

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачці пенсії за віком позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 26 Закону України №1058-IV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону № 1788-XII та п. 1 Порядку № 637, вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17.

Суд зауважує на тому, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Разом з цим, суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, суд зазначає, що до матеріалів справи відповідачем не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер, а отже, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні підстави для не врахування періоду роботи, відображеного в трудовій книжці від 04.10.1978.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивачки суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.12.2023 року №46 про відмову в призначенні пенсії позивачці.

Щодо позовної вимоги у частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 28.09.2023, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки предметом у даній справі є рішення щодо відмови у призначення пенсії ГУ ПФУ в Сумській області від 28.12.2023, а заява про призначення пенсії за віком, відповідно до якої прийнято дане оскаржуване рішення, датована 25.12.2023.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, всупереч нормам чинного законодавства відповідач не зарахував при призначенні пенсії за віком до страхового стажу періоди роботи з 04.10.1978 по 01.06.1981; з 03.08.1981 по 26.08.1983; з 15.12.1992 по 30.10.1993; з 01.10.1994 по 01.12.1994; з 21.10.2005 по 08.02.2006(безробіття); з 23.02.2006 по 20.07.2006(безробіття) згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1978. Відтак, Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.12.2023 року №46 про відмову в призначенні пенсії позивачці є протиправним та підлягає скасуванню.

А тому, слід зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.12.2023, зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 04.10.1978 по 01.06.1981; з 03.08.1981 по 26.08.1983; з 15.12.1992 по 30.10.1993; з 01.10.1994 по 01.12.1994; з 21.10.2005 по 08.02.2006(безробіття); з 23.02.2006 по 20.07.2006(безробіття) згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1978.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43,м. Суми, Сумська область, 40009) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та скачування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №46 від 28.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.10.1978 по 01.06.1981; з 03.08.1981 по 26.08.1983; з 15.12.1992 по 30.10.1993; з 01.10.1994 по 01.12.1994; з 21.10.2005 по 08.02.2006(безробіття); з 23.02.2006 по 20.07.2006(безробіття) згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1978, з 25.12.2023.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43,м. Суми, Сумська область, 40009) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605, 60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) з кожного окремо по 302,80 грн. (триста дві гривня 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Лук`яненко