Справа № 333/8150/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 333/8150/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2023 року (суддя Варнавська Л.О., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 27.11.2023 року) в справі №333/8150/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа: поліцейський сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Бежик Олександр Олександрович про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,-

в с т а н о в и в:

20.09.2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), третя особа: поліцейський сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Бежик О.О., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №707537 від 10.09.2023 року, складену поліцейським, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП; закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП (за не пристебнутий ремінь безпеки, за непред`явлення реєстраційного документа на транспортний засіб, не увімкнуту аварійну світлову сигналізацію після зупинення працівниками поліції).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2023 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №707537, винесену 10 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ст.125, ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що 10.09.2023 року інспектором було помічено транспортний засіб Mazda 626 номер реєстрації НОМЕР_1 , який рухався у м. Запоріжжі по вулиці Дослідна Станція у районі будинку 2В та водій, керуючи транспортним засобом, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушено п. 2.3.в Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, при зупинці автомобіля працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.1.б, відповідальність за, що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, також при зупинці транспортного засобу водій не пред`явив реєстраційні документи на транспортний засіб, що є порушенням п. 2.1.б та відповідальність за що передбачена у межах ч. 1 ст. 126 КУпАП. Апелянт вказував, що виявлене порушення зафіксовано на відео інспектором патрульної поліції. Апелянт вказував, що позивач, як водій перед початком руху транспортним засобом повинен був пристебнутись ременем безпеки та здійснювати рух транспортного засобу будучи пристебнутим, також під час зупинки транспортного засобу, водій повинен залишатись пристебнутим. Апелянт вказував, що водій під час зупинки транспортного засобу зобов`язаний увімкнути аварійний світловий показник та на вимогу поліцейського, враховуючи умови воєнного часу пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб. При складанні постанови про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено його права, зокрема право та строки на оскарження постанови. Порушення виявлене особисто поліцейським та під час зупинки транспортного засобу, здійснено розгляд справи на місці. Апелянт вказував, що постанова про адміністративне правопорушення складена без порушень, чітко описано правопорушення, яке було скоєне позивачем.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції вказував, що відповідач не довів порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також посилань на будь-які докази. Не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень відеозапис, здійснений інспектором ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області сержантом поліції Бежиком О.О. на бодікамеру №DSJ №DSJ 0. На відеозаписі №DSJ 0000 від 10.09.2023 (час запису 20:40:03) не зафіксоване вчинене позивачем адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 126 ч. 1 КУпАП, ст. 125, ч. 5 ст. 121 КУпАП, з рапорту поліцейського вбачається, що під час зупинки ОСОБА_1 реєстраційних документів на вимогу поліцейського одразу не надав, посвідчення водія було надано пізніше. Надані відповідачем докази не надають суду можливість перевірити доводи позову щодо того, що поліцейський не назвався, не роз`яснив позивачу права відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не надав можливості скористатися правовою допомогою, якщо була така вимога позивача, оскільки наданий відеозапис є фрагментований та не відображає всі події, які відбувались під час складання вищевказаної постанови. Відповідачем доводи позову не спростовані. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. доказом вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Наданий відповідачем диск із відеозаписом не може розцінюватися як доказ вчинення позивачем правопорушення, оскільки не містить обставин, що мають значення для вирішення справи та не підтверджує обставини вчинення правопорушення. Подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125, ч.5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП залишаються недоведеними. Сама ж по собі наявність такої постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Бежик О.О. 10.09.2023 року стосовно ОСОБА_1 було складено постанову серії БАБ № 707537, відповідно до якої, він, керуючи транспортним засобом Mazda 626 номер реєстрації НОМЕР_1 , та після його зупинки, який рухався по дорозі у м. Запоріжжі по вулиці Дослідна Станція у районі будинку 2В та водій керуючи транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, при зупинці автомобіля працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.1.б, відповідальність за, що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, також при зупинці транспортного засобу водій не пред`явив реєстраційні документи на транспортний засіб, що є порушенням п. 2.1.б та відповідальність за що передбачена у межах ч. 5 ст. 125 КУпАП. ОСОБА_1 копію постанови отримав, на копії постанови наявний підпис про отримання її копії.

Встановлено, що ОСОБА_1 заперечує проти порушення та пояснював, що ним не вчинялось адміністративне правопорушення. Вказував, що дійсно рухався автомобілем Mazda 626 номер реєстрації НОМЕР_1 та під час руху був пристебнутий ременем безпеки, після його зупинки та виходу з автомобіля авжеж відстібнув пасок безпеки, при зупинці увімкнув світлові показники аварійної зупинки та під час спілкування з патрульними поліцейськими надав посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. .

До постанови серії БАБ № 707537 долучено відео докази. З наявних відео файлів встановлено, що після зупинки транспортного засобу, його номер державної реєстрації не зафіксований, водій увімкнув світловий покажчик аварійної зупинки, пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та документи на транспортний засіб. З відео не вбачається, що водій ОСОБА_1 під час руху та його зупинки не був пристебнутий паском безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами. Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно пп. «в» п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Правила дорожнього руху вказують на обов`язковість здійснення руху транспортного засобу будучи пристебнутим ременями безпеки для водія та пасажирів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поліцейським патрульної поліції під час фіксування та розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено, не зафіксовано, що водій здійснював рух транспортним засобом не пристебнутий ременем безпеки.

Згідно п. 9.1 Правил дорожнього руху попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наявного відео, яке додається до постанови, встановлено, що водій ОСОБА_1 увімкнув світловий показник аварійної зупинки під час зупинки його транспортного засобу на вимогу поліцейського.

Пунктом 2 ч.1 ст.32 Закон України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, які містять і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.1.б Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

У відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Непред`явлення ОСОБА_1 реєстраційного документа на транспортний засіб не зафіксовано, навпаки, встановлено, що водій після зупинки пред`являв документи щодо себе та транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.

Обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, чого поліцейським та Головним управлення патрульної поліції не здійснено.

Згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд звертає увагу на наявну плутанину у зазначенні порушень, які вчинив ОСОБА_1 , з оскаржуваної постанови незрозуміло які пункти Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 порушив, та яка відповідальність і якими нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлюється.

Варто вказати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має знати за що накладається адміністративне стягнення, слід чітко оформлювати адміністративну відповідальність та встановлювати суму штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги, разом як не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 286, 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2023 року в справі №333/8150/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова