Справа № 200/5814/23
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року Справа№200/5814/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецької області (в. Італійська, 59, м. Маріуполь, ) про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецької області про скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:2642 та :01:000:2644. Земельні ділянки мають цільове призначення "01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" та знаходяться на території Добропільського району Донецької області.

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення- рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 18 серпня 2023 року № 124467-25/05-35 яким визначено суми додаткового зобов`язання за 2022 рік на суму 17134,82 грн.; код ТТГ місцезнаходження земельної ділянки UA0099007.

Позивач, посилаючись на впроваджений воєнний стан, пункт положення 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в редакції до 06.05.2023 року та після 06.05.2023 року, статтю 58 Конституції України, вважає, що не повинна платити визначені в ППР зобов*язання.

Також позивач зазначає, що інформація з приводу площі земельної ділянки, яка визначна в розрахунку до спірного ППР, не відповідає правовстановлюючим документам.

На підставі викладеного позивач просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2023 року № 124467-25/05-35, видане Головним управлінням ДПС у Донецькій області, яким ОСОБА_1 нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2022 рік в сумі 17134,82 грн.

У тому числі позивачем заявлено клопотання про стягнення адвокатських витрат.

Ухвалою від 23.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.11.2023 року відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що ГУ ДПС у Донецькій області вважає, що сам лише факт реєстрації платника податків за податковою адресою на території населеного пункту в якому ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України не може бути підставою для увільнення платника податку від виконання податкового обов`язку, якщо іншими доказами не доведено, що платник податку позбавлений фактичної можливості виконати податковий обов`язок в силу дії обставин, спричинених військовою агресією Російської Федерації.

21.12.2023 року відповідачем надано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з чим повідомити про час та дату судового засідання.

Ухвалою суду від 01.03.2024 року в задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження відмовлено.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на момент прийняття рішення по справі воєнний стан продовжується, на підставі чого суд вважає за належне продовжити строки розгляду даної справи.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з технічної документації, земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:2642 у 2016 році була зменшена шляхом поділу.

Відповідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права (станом на 13.10.2023 року) позивачу належить:

земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:2642 площею 5.9271га, розташована на території Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області. Дата реєстрації 27.12.2016 року.

земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:2644 площею 7.792га, розташована на території Октябрської сільської ради Добропільського району Донецької області. Дата реєстрації 14.09.2017 року.

Зазначені земельні ділянки зареєстровані в якості власності позивача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наданими Витягами.

Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Донецькій області від 18 серпня 2023 року № 124467-25/05-35 визначено суми податкового зобов`язання за 2022 рік на суму 17134,82 грн.

До ППР № 124467-25/05-35 додано Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб (крім фізичних осіб підприємців) власників земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь. Згідно цього розрахунку позивачу нараховано податку на доходи фізичних осіб за земельну ділянку площею 5,9771 га 7438,14 грн. та за земельну ділянку площею 7,7920 га 9696,68 грн., а всього 17134,82 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з таких джерел права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Орендна плата землі державної та комунальної власності - це плата за землю у складі податку на майно і зараховується до місцевого бюджету (стаття 10, 14, 269 ПК України).

В ПК України поняття щодо платників земельного податку вживаються в такому значенні:

відповідно до пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України - земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі податок для цілей розділу XII цього Кодексу назва розділу XII податок на майно із змінами, внесеними згідно із Законом №71-VIII від 28.12.2014);

відповідно до пп.14.1.73. п.14.1 ст.14 ПК України - землекористувачі юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди;

відповідно до пп.269.1.1 і 269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України - платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Перелік платників податку, об`єкт оподаткування, база оподаткування, пільги із сплати податку, ставка податку, податковий період, порядок обчислення суми податку, порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком, порядок сплати податку, строки сплати податку регулюються статтями 269-289 ПК України.

Зокрема, пункт 286.2. статті 286 ПК України визначає, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Разом з тим, пункт 286.5. статті 286 ПК України встановлює, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Як вже було зазначено вище, відповідачем нараховано податку на доходи фізичних осіб за земельну ділянку площею 5,9771 га 7438,14 грн. Вказана сума є частиною загальної суми, визначеної в спірному ППР. Проте з правовстановлюючих документів вбачається, що площа земельної ділянки визначена відповідачем помилково: 5,9771 га в розрахунку до ППР на відміну від вірного - 7,792 га. Помилкове визначення площі призвело до помилці в нарахуванні сум податку, а відтак суд не може вважати податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2023 року № 124467-25/05-35 правомірним з огляду на помилковість визначених в ньому сум.

З приводу посилання відповідача на пп 170.14.6 пункту 170.14 статті 170 ПКУ, відповідно до якого позивач повинен звернутися до контролюючого органу з метою проведення звірки даних, суд зазначає, що вказане є правом платника, а не його обов`язком.

На підставі викладеного суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2023 року № 124467-25/05-35, видане Головним управлінням ДПС у Донецькій області, яким ОСОБА_1 нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2022 рік в сумі 17134,82 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд не аналізує правовідносини по справі в контексті різних редакцій ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України так як спірне ППР не утворює правових наслідків як дефектне по суті.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Зважаючи на наведене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

13.10.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Сологубом С.А. укладено договір про надання правничої допомоги. За вказаним договором ОСОБА_1 оплатила адвокату за подання цього позову та його участь у розгляді справи судом першої інстанції 5000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (за подання адміністративного позову та участь у розгляді справи судом першої інстанції) та платіжним дорученням № 2PL081300 від 14.10.2023 року.

Відтак загальна сума адвокатських витрат складає 5000,00грн.

Дослідивши надані докази суд вважає, що витрати на правову допомогу є доведеними, а відтак підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Щодо стягнення судового збору.

Згідно із положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вимоги вказаної статті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 1073, 60 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецької області (в. Італійська, 59, м. Маріуполь, ) про скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2023 року № 124467-25/05-35, видане Головним управлінням ДПС у Донецькій області, яким ОСОБА_1 нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2022 рік в сумі 17134,82 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецької області (в. Італійська, 59, м. Маріуполь, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п*ять тисяч), 00грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецької області (в. Італійська, 59, м. Маріуполь, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка