Справа № 460/14808/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/14808/23 пров. № А/857/18817/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року (суддя Гресько О.Р., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 22.09.2023),

в адміністративній справі №460/14808/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Головного управління ДПС у Рівненській області,

про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

встановив:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі -відповідач-1), Головного управління ДПС у Рівненській області (далі -відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив: 1) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми Ф від 05.09.2022 №0-2225 у сумі 33318,00 грн; від 05.09.2022 №0-2225 у сумі 34938,00 грн; від 05.09.2022 №0-2225 у сумі 34554,00 грн; від 05.09.2022 №0-2225 у сумі 37554,00 грн; від 05.04.2023 №0-2225 у сумі 36094,50 грн; від 05.04.2023 №0-2225 у сумі 37849,50 грн; від 05.04.2023 №0-2225 у сумі 37433,50 грн; від 19.07.2023 №0-2225 у сумі 40683,00; 2) визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області форми Ф від 12.06.2023 №0-1700.

Кожен з відповідачів позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали свої відзиви на позовну заяву. Просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року позовну заяву задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми Ф від 05.09.2022 №0-2225, від 05.09.2022 №0-2225, від 05.09.2022 №0-2225, від 05.09.2022 №0-2225, від 05.04.2023 №0-2225, від 05.04.2023 №0-2225, від 05.04.2023 №0-2225, від 19.07.2023 №0-2225. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області форми Ф від 12.06.2023 №0-1700. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Хмельницькій області судові витрати у вигляді судового збору сумі 3174,25 грн та ГУ ДПС у Рівненській області судові витрати у вигляді судового збору сумі 1073,60 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (відповідач-1) покликається на те, що вирішенню у спірних правовідносинах підлягає визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу, що проводиться на підставі документів, які підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак згідно з ДК 018-2000 та використання таких об`єктів за функціональним призначенням. Законодавець у Податковому кодексі України відокремив «Будівлі промислові та склади» та «Господарські (присадибні) будівлі», до яких відноситься котельня, і які не входять до переліку об`єктів нерухомого майна, що не підлягають оподаткуванню згідно з нормами статті 266 ПК України. У підпункті 266.2.2 пункту 266.2 ст. 266 ПК України зазначений вичерпний перелік об`єктів нерухомого майна, які не підлягають оподаткування, у якому відсутні об`єкти нежитлової нерухомості у вигляді господарських будівель (котельні). Вважає скаржник, що позивачем не доведено приналежність об`єктів нерухомості до будівель промисловості та використання їх за функціональним призначенням (промислові склади). В Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області відсутні докази щодо використання об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень у господарській діяльності. ФОП ОСОБА_1 не подано до ГУ ДПС у Хмельницькій області інформації щодо використання об`єктів нерухомого майна у своїй господарській діяльності, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (форма 20-ОПП щодо таких об`єктів нерухомого майна не подавалася). Отже, у ГУ ДПС у Хмельницькій області були відсутні підстави для застосування податкової пільги зі сплати податку на нерухоме майно, яке знаходиться за вказаною вище адресою. У зв`язку з вищевикладеним оскаржені податкові повідомлення-рішення винесені на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.09.2023 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивачу ОСОБА_1 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 51 т.1) належали на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна:

- нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2) загальною площею 1151,80 кв. м.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 3447, виданий 28.05.2008, видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник: Рівненське міське бюро технічної інвентаризації;

- нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1) загальною площею 1164,60 кв. м.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 3447, виданий 28.05.2008, видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник: Рівненське міське бюро технічної інвентаризації;

- нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3) загальною площею 1110,60 кв. м.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 3447, виданий 28.05.2008, видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник: Рівненське міське бюро технічної інвентаризації;

- будівля, Котельня, літ. 2Л-1 загальною площею 1251,80 кв. м.; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 27.11.2013, видавник: Ящук І.В., державний реєстратор Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесені податкові повідомлення-рішення Ф:

- від 05.09.2022 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік у розмірі 34938,00 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1164,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.19 т.1);

- від 05.09.2022 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік у розмірі 34938,00 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1164,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.20 т.1);

- від 05.09.2022 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік у розмірі 34554,00 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1151,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.21 т.1);

- від 05.09.2022 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік у розмірі 37554,00 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1251,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.22 т.1);

- від 05.04.2023 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік у розмірі 36094,50 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1110,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.31 т.1);

- від 05.04.2023 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік у розмірі 37849,50 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1164,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.32 т.1);

- від 05.04.2023 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік у розмірі 37433,50 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1151,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.33 т.1);

- від 19.07.2023 №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік у розмірі 40683,50 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення, загальною площею 1251,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Рівненській області винесено податкову вимогу форми Ф від 12.06.2023 № 0-1700 на суму податкового боргу 140364,00 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.35 т.1).

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України).

Відповідно до вимог пункту 4.4 статті 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

У відповідності з вимогами пункту 8.3 статті 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Приписами пункту 10.3 статті 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Також повноваження органів місцевого самоврядування щодо встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплені і у статті 143 Конституції України та п.24 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються в залежності від місця розташування та типів таких об`єктів нерухомості (пп.266.5.1 ПКУ), а об`єкт оподаткування залежить від виду діяльності та типу будівель чи споруд за ДК 018- 2000 (п.266.2 ПКУ) (постанови Верховного Суду у справах №826/1338/17 та №500/90/19).

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Як зазначено Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 820/3556/17 обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Прислівник «зокрема» вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, однак таке вживання не означає присвоєння ознаки окремо виділених видових складових (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) загальній (родовій) категорії - будівлі промисловості, оскільки не поглинає чи узагальнює, а виокремлює.

Поряд з цим конструкція згаданих правових норм дозволяє суду застосувати і такий вид тлумачення норм права за обсягом їх правового змісту, як поширювальне тлумачення, в частині об`єкта оподаткування - предмета «будівлі промисловості», оскільки норми не містять вичерпного переліку таких об`єктів та оскільки відсутні положення, які є винятком із загального правила.

При цьому застосовування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дозволяє дійти до наступних висновків.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Оскільки «будівлі промислові», які є у складі об`єктів нежитлової нерухомості виступають загальним критерієм визначення об`єкта оподаткування (підпункт «ґ» підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), то встановлення пільги шляхом звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, «будівель промисловості», зокрема виробничих корпусів, цехів, складських приміщень промислових підприємств (підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України) не свідчить про недостатню чіткість податкового законодавства, оскільки увівши певний загальний критерій «будівлі промислові», законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти), який звільнено від оподаткування, і зі змісту норми зрозуміло, яких об`єктів стосується така пільга.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, слідує з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 у справі №420/12318/21, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Спірним питанням у даній справі є те, чи мав контролюючий орган правові підстави для нарахування податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об`єктів нерухомого майна: нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2) загальною площею 1151,80 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1) загальною площею 1164,60 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3) загальною площею 1110,60 кв. м. та будівля, Котельня, літ. 2Л-1 загальною площею 1251,80 кв. м. за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул. Фабрична, будинок 12.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 являється на підставі Договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівнельон» від 28.05.2008 № 3447 та Переліку майна, що входить до цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівнельон» від 28.05.2008, власником цілісного майнового комплексу, до складу якого входять: будівлі та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 , в тому числі нежитлові будівлі: нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2) загальною площею 1151,80 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1) загальною площею 1164,60 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3) загальною площею 1110,60 кв. м. та будівля. Котельня, літ. «2Л-1» загальною площею 1251,80 кв. м..

Приймаючи 21.09.2022 рішення у справі №460/780/22, яке набрало законної сили згідно постанови 8ААС від 31.01.2023 та ухвали Верховного Суду від 07.03.2023, Рівненський окружний адміністративний суд встановив, що вищезазначені об`єкти нерухомого майна будівлі складають цілісний майновий комплекс промислового призначення, придатних для класу будівель промисловості (а.с. 109-116 т.1).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 у справі № 460/780/22 має преюдиціальне значення у цій справі щодо встановлення факту про те, що об`єкти нерухомого майна: «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2)» загальною площею 1151,80 кв. м., «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ТГМ-1Ї» загальною площею 1164,60 кв. м., «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ТТМ-3)» загальною площею 1110.60 кв. м. та «будівля. Котельня, літ. «2Л-1»» загальною площею 1251,80 кв. м. за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул. Фабрична, будинок 12 - складають цілісний майновий комплекс промислового призначення, придатних для класу будівель промисловості, що не потребують доведення у цій справі.

Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що позивач, маючи статус суб`єкта господарювання, здійснює такі види економічної діяльності, як 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу (основний); 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 46.64 Оптова торгівля машинами й устаткованням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 01.45 Розведення овець і кіз; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту.

Відповідно до наданих пояснень позивача нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2) загальною площею 1151,80 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1) загальною площею 1164,60 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3) загальною площею 1110,60 кв. м. використовувалося у господарській діяльності позивача у якості складських приміщень, про що також, зазначено в технічному паспорті.

Колегія суддів на підставі встановленого погоджується з висновком суду першої інстанції, що набуття позивачем у власність вищезазначених об`єктів нерухомого майна, що входить до цілісного майнового комплексу ВАТ Рівнельон, до складу якого входять: будівлі та споруди, що знаходяться в м. Рівне вул. Фабрична, 12, було здійснене з метою провадження основного виду господарської діяльності.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на те, що інформація про те, що протирадіаційні сховища використовувались у господарській діяльності позивача у якості складських приміщень не зазначена у технічних паспортах, оскільки згідно з вказаними технічними паспортами протирадіаційні сховища оснащені окремими входами, а також кожне сховище має ряд підсобних приміщень.

Частиною 10 ст. 32 Кодекс цивільного захисту України передбачено, що захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Вищевказане відповідає абзацу 3 пункту 5 Порядку використання у мирний час захисних споруд цивільного захисту для господарських, культурних і побутових потреб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року № 138, яким передбачено, що захисні споруди можуть використовуватись для потреб суб`єкта господарювання як складські приміщення, віднесені в установленому порядку за показником вибухопожежної та пожежної небезпеки до категорій Г і Д, для зберігання майна і матеріалів (у вбудованих захисних спорудах виключно за наявності окремого входу).

Позивач у своїх доводах наголошує на тому, що вищевказані протирадіаційні сховища використовувалися ним як склади готової продукції. У тому числі протирадіаційні сховища згідно технічних паспортів оснащені входами, а також кожне сховище має ряд підсобних приміщень, які використовувалися позивачем для зберігання готової продукції.

Окрім того, згідно технічної документації конструкція об`єктів нерухомого майна, що відмінне від земельної ділянки, не дозволяла використовувати такі приміщення в інших цілях, окрім промислового виробництва.

Таким чином встановлено, що вказані приміщення, які перебувають у власності позивача, використовуються для здійснення промислової діяльності, спрямованої на виробництво товарів, що не спростовано апелянтом (відповідачам-1).

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що позивач не подавав до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП із зазначенням інформації про об`єкти оподаткування власні чи орендовані, оскільки факт неподання суб`єктом господарювання повідомлення за відповідною формою є підставою для накладення штрафу, проте не є беззаперечним доказом того, що такі об`єкти не використовувалися у власній господарській діяльності.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач, використовуючи об`єкти нерухомого майна: нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2) загальною площею 1151,80 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1) загальною площею 1164,60 кв. м., нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3) загальною площею 1110,60 кв. м. та будівля, Котельня, літ. 2Л-1 загальною площею 1251,80 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , за функціональним призначенням у господарській діяльності в якості складських приміщень, має право на податкову пільгу, встановлену підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, та звільняється від обов`язку щодо нарахування та сплати податку за правилами наведеної статті Кодексу.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми Ф від 05.09.2022 №0-2225, від 05.09.2022 №0-2225, від 05.09.2022 №0-2225, від 05.09.2022 №0-2225, від 05.04.2023 №0-2225, від 05.04.2023 №0-2225, від 05.04.2023 №0-2225, від 19.07.2023 №0-2225 не відповідають вище критеріям законності та обґрунтованості, що наведені у ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Також підлягає скасуванню і податкова вимога форми Ф від 12.06.2023 №0-1700, винесена відповідачем-2 на суму податкового боргу 140364,00 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки судом визнано протиправними рішення про нарахування грошового зобов`язання за вказаним податком.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог сформований з повним та правильним встановленням у справі обставин та з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують, а зводяться до незгоди з ним.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року в адміністративній справі №460/14808/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 26.02.2024 року