Справа № 320/1307/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1307/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року, суддя Журавель В.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час прогулу,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП в Київській області від 03 грудня 2021 року № 323-ос «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення №2 Бориспільського районного управління поліції;

- стягнути на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийняті з порушенням Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, інших законодавчих актів, оскільки ґрунтується на хибних висновках службового розслідування про вчинення ним дисциплінарного проступку. Також відповідач порушив процедуру проведення службового розслідування у зв`язку з ненаданням позивачу можливості реалізувати свої права у ході його проведення шляхом подання відповідних клопотань, отримання матеріалів розслідувань, долучення до них доказів, надання додаткових пояснень, використання правової допомоги. У зв`язку з протиправним звільненням позивач вважає, що підлягає поновленню судом на займаній до звільнення посаді з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зауважив про несвоєчасну видачу відповідачем йому трудової книжки у зв`язку зі звільненням та неналежне її ведення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора ОСОБА_1 .

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 03 грудня 2021 року № 323 о/с «По особовому складу».

Поновлено ОСОБА_1 з 04 грудня 2021 року на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління поліції в Київській області.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 4 грудня 2021 року до дня винесення рішення суду 29 вересня 2023 року.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 04 грудня 2021 року на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 11 листопада 2008 року перебував на службі в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року - в Національній поліції України, склав Присягу поліцейського.

Наказом ГУ НП в Київській області від 26 лютого 2021 року № 63 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено інспектором сектору реагування патрульної поліції, звільнивши його з посади заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції.

Службові обов`язки інспектора сектору реагування патрульної поліції визначаються типовою посадовою інструкцією, 01 липня 2021 року затвердженою тимчасово виконуючим обов`язки відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 . Докази ознайомлення позивача з цією інструкцією суду не надано.

Наказом ГУ НП в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 11, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1, частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції, підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ, пункту 10 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного реагування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 квітня 2020 року № 357, пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилося у неналежному виконанні обов`язків старшого наряду групи реагування патрульної поліції, незабезпеченні охорони місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення, наданні доступу до місця події стороннім особам, бездіяльності під час виконання своїх посадових обов`язків, нереагуванні на факт вчинення правопорушення, неприпиненні таких порушень, нестриманні колег по службі від вчинення порушень службової дисципліни, що у подальшому призвело до ускладнення документування кримінального правопорушення та часткового знищення речових доказів і перебування на місці події без засобів індивідуального захисту (бронежилетів та захисних шоломів) та активної оборони (гумових або пластикових кийків), позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з посади.

08 грудня 2021 року позивач ознайомився із цим наказом та отримав його копію, що відповідачем не заперечувалося.

На підставі вищевказаного наказу наказом ГУ НП в Київській області від 03 грудня 2021 року № 323 о/с «По особовому складу» позивача 03 грудня 2021 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вважаючи оскаржувані накази відповідача про звільнення його зі служби в поліції протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону №580).

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 8 Закону №580 передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону №580, яку покладено в основу наказу від 07 квітня 2022 року №64, визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин першої-другої статті 19Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин першої-другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до частин першої-третьої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин першої - шостої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з частинами першою-сьомою статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: 1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; 2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; 3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

Частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 4 цього ж розділу визначено, що в наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначаються підстава та форма проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Пунктами 1 та 2 розділу V Порядку № 893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з пунктом 4 цього ж розділу службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 7 розділу VІ Порядку №893 передбачено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.

У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.

Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Згідно з пунктом 14 розділу V Порядку № 893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

За змістом розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Пунктами 1-2 розділу VІІ Порядку №893 передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави вважати, що у випадку вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, який встановлюється за наслідками проведення службового розслідування, до нього в залежності від встановлених причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди, застосовується один з видів дисциплінарного стягнення.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.

Виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, службове розслідування в органах поліції є комплексом заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції та з метою збирання, перевірки і оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, встановлення обставин (часу, місця, способу) його вчинення, уточнення причин та умов, що цьому сприяли, а також ступеня вини особи, яка його вчинила, і визначення виду стягнення, що пропонується до застосування керівником.

При цьому, мета службового розслідування полягає у повному, об`єктивному та всебічному встановленні обставин (часу, місця), наслідків правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у його вчиненні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявності причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причин правопорушення та умов, що йому сприяли; законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступеня вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки поліцейського і його ставлення до вчиненого.

Зі змісту оскаржуваного наказу ГУ НП в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Так, встановлено, що до керівництва Бориспільського РУП ГУНП в Київській області 31 серпня 2021 року надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_2 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУ НП в Київській області. У ході проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області підтвердилася.

Реквізити вказаного висновку службового розслідування в наказі не зазначені.

До матеріалів справи долучено висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 06 жовтня 2021 року (далі - висновок службового розслідування), який того ж дня затверджений начальником ГУ НП в Київській області генерал поліції третьої рангу ОСОБА_3 . Вказаний висновок службового розслідування слугував підставою для видання відповідачем наказу від 05 листопада 2021 року № 501.

Вищевказаний висновок службового розслідування складений дисциплінарною комісією за наслідком проведення службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій окремих працівників відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, призначеного наказом ГУ НП в Київській області від 06 вересня 2021 року № 1415 «Про призначення службового розслідування».

В описовій частині висновку службового розслідування зазначено, наступне:

10 серпня 2021 року до чергової частини відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_4 про те, що в с. Засупоївка Яготинського району двоє рибалок здійснювали вилов риби забороненими знаряддями вилову. Повідомлення зареєстроване за № 4040. На місце події направлено групу реагування патрульної поліції у складі трьох поліцейських: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідними посадовими особами поліції проведено цільовий інструктаж зазначеної групи реагування відповідно до вимог пункту 18 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 квітня 2020 року № 357 (далі - Інструкції № 357). При цьому майор поліції ОСОБА_7 відповідно до частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України старшим наряду визначив ОСОБА_1 .

За результатами огляду відеозаписів з портативних боді камер 0000000__0131.МР4, 0000000__0132.МР4, 0000000__0130.МР4, 0000000__0134.МР4, 0000000__0133.МР4, 0000000__0136.МР4, 0000000__0135.МР4, 0000000__0129.МР4, службовим розслідуванням встановлено, що в ході встановлення осіб правопорушників поліцейські ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 всупереч вимогам підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ Інструкції № 357 до прибуття слідчо-оперативної групи не забезпечили охорону місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення, надали доступ до місця події стороннім особами, допустили бездіяльність, а саме не припинили дії громадян, що виявились у викиданні риби з ящиків, плаваючих засобів та сітей до водойми, не реагували на явний факт кримінального правопорушення, що у подальшому призвело до ускладнення документування кримінального правопорушення та відшукання об`єкту і знаряддя злочину, часткового знищення речових доказів. Ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 не припинили порушення один одного.

У порушення вимог частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі спільного виконання службових обов`язків поліцейськими, які не підпорядковані один одному по службі, старшим вважається поліцейський, визначений керівником, або який займає вищу посаду. Якщо поліцейські займають рівні посади, старший визначається за спеціальним званням, ОСОБА_7 старшим наряду було визначено ОСОБА_1 ..

В порушення вимог пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції № 357 названі поліцейські перебували на місці події без засобів індивідуального захисту (бронежилетів та захисних шоломів), активної оборони (гумових або пластикових кийків). ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179 (далі - Правила № 1179), перебував на місці події без нагрудного знаку (жетона).

Також службовим розслідуванням встановлено, що того ж дня на місце події прибула слідчо-оперативна група, яка здійснила документування вищевказаного факту та вилучення знаряддя злочину та речових доказів. За вказаним фактом працівниками слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області 11 серпня 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 КК України. Досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні триває.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_1 у своїх поясненнях вказав, що в серпні 2021, точної дати не пам`ятає, під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи на службовий планшет отримав повідомлення про вчинюване правопорушення на березі річки Супій в м. Яготин і що виїзд на місце події слідчо-оперативної групи не потрібний. Але керівництво відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області дало вказівку прибути на місце події. По прибуттю на виклик стало зрозуміло, що конфліктують дві групи осіб на основі вилову риби з річки Супій. Зрозумівши, що питання належить до компетенції іншої служби, викликали слідчо-оперативну групу. Після прибуття на місце події начальника сектору дізнання відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області діяв за його вказівкою.

Так, дисциплінарна комісія зробила висновок про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, статей 3, 8, 11, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1, частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ, пункту 10 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 квітня 2020 року № 357, пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилось у невиконання обов`язків керівника наряду групи реагування патрульної поліції, незабезпечення охорони місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення, наданні доступу до місця події стороннім особам, бездіяльності під час виконання своїх посадових обов`язків, нереагування на факт вчинення кримінального правопорушення, неприпинення таких порушень, нестримання колег по службі, що у подальшому призвело до ускладнення документування кримінального правопорушення та відшукання об`єкту та знаряддя злочину, часткового знищення речових доказів, перебування на місці події без засобів індивідуального захисту (бронежилетів та захисних шоломів), активної оборони (гумових або пластикових кийків).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини висновку службового розслідування встановлено порушення нормативно-правових документів, які регламентують діяльність поліції, допущених окремими працівниками відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області.

Також в пункті 5 резолютивної частини висновку службового розслідування рекомендовано за порушення службової дисципліни та вимог статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1, частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ, пункту 10 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 квітня 2020 року № 357, пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилось у неналежному виконанні обов`язків старшого наряду групи реагування патрульної поліції, незабезпеченні охорони місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення, наданні доступу до місця події стороннім особам, бездіяльності під час виконання своїх посадових обов`язків, не реагуванні на факт вчинення правопорушення, неприпинення таких порушень, нестримані колег по службі від вчинення порушень службової дисципліни, що у подальшому призвело до ускладнення документування кримінального правопорушення та часткового нищення речових доказів і перебування на місці події без засобів індивідуального захисту (бронежилетів та захисних шоломів) та активної оборони (гумових або пластикових кийків) інспектора сектору реагування поліції відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.».

Щодо вказаних висновків службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 6 статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що у разі спільного виконання службових обов`язків поліцейськими, які не підпорядковані один одному по службі, старшим вважається поліцейський, визначений безпосереднім керівником або який займає вищу посаду. Якщо поліцейські займають рівні посади, старший визначається за спеціальним званням.

Дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування встановлено, що відповідно до приписів частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області майор поліції ОСОБА_1 вважався старшим в наряді групи реагування патрульної поліції, до якої, окрім нього, входило двоє поліцейських сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 Бориспільського: старший сержант поліції ОСОБА_5 та старший сержант поліції ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 вважався старшим в наряді групи реагування патрульної поліції, оскільки двоє інших поліцейських, які перебували разом з позивачем в наряді групи реагування патрульної поліції, були нижчі за посадою та званням порівняно з ним.

Разом з тим, як вірно зауважено судом першої інстанції, з висновку службового розслідування неможливо встановити в чому саме полягає порушення позивачем як старшим наряду групи реагування патрульної поліції вищевказаної правової норми, що дає підстави вважати необґрунтованим висновок дисциплінарної комісії про порушення позивачем частини 6 статті 2 Дисциплінарного статуту.

Твердження дисциплінарної комісії про неналежне виконання позивачем обов`язків старшого наряду, викладеного у висновку службового розслідування, також є необґрунтованим, оскільки у висновку відсутня інформації про те, які саме обов`язки, визначені законодавством, мав виконувати ОСОБА_1 .

Щодо порушення позивачем підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 квітня 2020 року № 357 (далі - Інструкція № 357), колегія суддів зазначає наступне.

Підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ Інструкції № 357 визначено, що працівникам, що перебувають у складі наряду патрульної поліції, ГРПП, УПО, іншого наряду поліції, залученого до системи оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, які віднесені до категорій «Гама» і «Дельта», необхідно до прибуття СОГ (слідчо-оперативної групи) забезпечити охорону місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення, унеможливити доступ на місце події сторонніх осіб. За необхідності місце події огородити спеціальною стрічкою «поліція» та здійснювати заходи із забезпечення безпеки дорожнього руху. Після прибуття СОГ виконувати доручення старшого СОГ. У разі отримання нарядом поліції охорони до прибуття СОГ сигналу «Тривога» з об`єкта, що охороняється, повідомити про це диспетчера (оперативного чергового) для направлення на місце події найближчого наряду поліції, та здійснити негайне реагування на сигнал «тривога»;

Так, відповідно до висновку дисциплінарної комісії, відображеним у висновку службового розслідування, у порушення зазначеної правової норми позивач до прибуття СОГ разом з іншими поліцейськими не забезпечив охорону місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення, надав доступ до місця події стороннім особам, допустив бездіяльність щодо виконання покладених на нього посадових обов`язків, а саме не припинив дії громадян, що виявились у викиданні риби з ящиків, сітей до водоймища, при цьому не реагував на явний факт кримінального правопорушення, що в подальшому призвело до ускладнення документування кримінального правопорушення та відшукання об`єкту та знаряддя злочину, часткового знищення речових доказів.

При цьому, окремі твердження дисциплінарної комісії про те, що поліцейські наряду поліції, зокрема й позивач, не вжили усіх необхідних заходів щодо забезпечення охорони місця події та слідів вчиненого кримінального правопорушення, надали доступ до місця події стороннім особам, допустили бездіяльність щодо неприпинення дій громадян, які викидали рибу з ящиків та сітки у водойму, та не реагували таким чином на явний факт кримінального правопорушення, ґрунтуються на наявних доказах. Наведене, зокрема підтверджується відеозаписом з боді камери 0000000__0133.МР4 з 00:01:10 по 00:02:16 відеозапису, з якого вбачається, що громадяни на місці події знищували докази ймовірного протиправного вилову риби (викидали рибу з ящиків та рибальські сітки у водойму), тоді як інспектори рибоохорони закликали поліцейських наряду групи реагування патрульної поліції, зокрема й позивача припинити такі дії громадян та вчинити необхідні при цьому дії з метою збереження доказів. Проте певний період часу жодних дій з цією метою вони не вчиняли.

Також зазначені поліцейські, зокрема й позивач не перешкодили доступ до місця події стороннім особам, що підтверджуються відеозаписами з боді камер і не було спростовано позивачем.

У подальшому після приїзду слідчо-оперативної групи поліцейські наряду, зокрема й позивач активно допомагали їй на місці події документувати кримінальне правопорушення.

Водночас, колегія суддів зазначає, що із долучених до матеріалів справи доказів не можливо встановити та надати оцінку твердженню дисциплінарної комісії про те, що такі дії/бездіяльність поліцейських наряду поліції, зокрема й позивача ускладнили документування кримінального правопорушення.

Колегія суддів бере до уваги долучену до справи постанову районного управління поліції, відділення №2 від 25 травня 2023 про закриття кримінального провадження від 11.08.2021 за ч.1 ст.249 КК України у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення (кримінального проступку).

Із даної постанови убачається, що 11.08.2021 о 05 годині 15 хвилин за адресою Бориспільський район, с. Засупоівка на березі річки Великий Супій було виявлено рибалок, які здійснювали вилов риби забороненими знаряддями лову, а саме сітками.

Виїздом слідчо-оперативної групи відділення поліції №2 на місце події при проведенні огляду вилучено риболовні сітки та рибу.

Окрім того, встановлено, що працівники агентства рибного господарства України не бачили, як невідомі особи діставали з водойми сітки з конкретного місця перебування на водоймі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що під час проведення слідчо-оперативних дій були виявлені риболовні сітки та риба.

Разом з тим, суд бере до уваги, що за наслідками вчинення цих дій чи бездіяльності позивачу у висновку службового розслідування та у спірному наказі поставлено в вину те, що у подальшому це призвело до ускладнення документування кримінального правопорушення та часткового знищення речових доказів. При цьому підтвердження таких наслідків до матеріалів розслідування не приєднано. Належним підтвердженням цього може бути лише документи слідства чи суду, які б підтвердили вказані факти, проте ці документи відсутні. Тому факт відеофіксації викидання риби з ящиків та рибальських сіток не може бути належним підтвердженням ускладнення документування чи знищення речових доказів, оскільки у матеріалах службового розслідування взагалі відсутні дані про те, чи визнавалася риба та рибальські сітки речовими доказами і чи було достатньо іншої вилученої частини цих предметів для фіксації та доведення складу правопорушення у встановленому порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що висновки службового розслідування в цій частині є передчасними і не відповідають дійсності.

Щодо порушення пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 квітня 2020 року № 357.

В пункті 5 резолютивної частини висновку службового розслідування дисциплінарна комісія не зазначила розділ Інструкції, в якому міститься вказаний пункт, проте в описовій частині вказано про порушення позивачем пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції № 357 у зв`язку з прибуттям на місце події без засобів індивідуального захисту (бронежилетів та захисних шоломів), активної оборони (гумових або пластикових кийків).

Згідно з пунктом 12 розділу ХІІІ Інструкції № 357 наряд поліції, який прибув на місце події, повинен бути екіпірований відповідно до пункту 10 цього розділу. Контроль за екіпіруванням нарядів поліції при виїзді на місце події покладається: у ГУ НП - на відповідального по ГУ НП, у ТВП - на начальника ТВП та відповідального по ТВП (начальника СРПП), в УПП - на відповідального по УПП, в УПО - на відповідального УПО.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції № 357 поліцейські чергової служби органів (підрозділів) поліції під час чергування озброюються пістолетами з двома спорядженими магазинами, а поліцейські, що входять до складу нарядів поліції, крім зазначеного озброєння, - ще й засобами індивідуального захисту (бронежилетом та захисним шоломом), активної оборони (гумовим або пластиковим кийком, засобами, спорядженими речовинами сльозогінної та дратівної дії, засобами обмеження рухомості). За необхідності з дозволу начальника органу (підрозділу) поліції їм можуть видаватися автоматична зброя та інші спеціальні засоби, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, під час перебування на місці події позивач зобов`язаний був перебувати у засобах індивідуального захисту (бронежилеті та захисному шоломі), активної оборони (гумовим або пластиковим кийком, засобами, спорядженими речовинами сльозогінної та дратівної дії, засобами обмеження рухомості).

Дисциплінарною комісією шляхом перегляду відеозаписів з портативних боді камер, стверджується, що поліцейські наряду поліції, зокрема й позивач, перебували на місці події без вищевказаних засобів індивідуального захисту та активної оборони, що підтверджується згаданими відеозаписами. Позивача зазначає про відсутність вказаного порушення, оскільки бронежилет був одягнутий під формений одяг.

Суд зазначає про неможливість перевірити наявність чи відсутність бронежилету за відеозаписом. При цьому позивач не підтвердив безпосередньо та іншими доказами, наприклад, показами свідків, ту обставину, що під форменим одягом на ньому був одягнений бронежилет. Відсутність одягненого захисного шолому, зокрема під час перебування на місці події, позивач не заперечував і відсутність на ньому та на інших поліцейських шолому підтверджується відеозаписами з указаних камер.

За наведених обставин дисциплінарна комісія вірно встановила порушення позивачем пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції № 357.

Водночас, судова колегія зазначає, що з переглянутих відео файлів убачається, що позивач був одягнутий у спеціальний жилет з написом «поліція» та була наявна кобура для пістолета.

Щодо порушення позивачем пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179 (далі - Правила № 1179) у зв`язку з перебуванням на місці події без нагрудного знаку (жетона).

За змістом цієї правової норми під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено знімати з однострою чи приховувати нагрудний знак (жетон), а також будь-яким іншим чином перешкоджати прочитанню інформації на ньому або фіксуванню за допомогою технічних засобів, крім випадків, коли поліцейський виконує службові обов`язки в режимі секретності в установленому законодавством України порядку.

Колегія суддів зазначає, що дисциплінарна комісія дійшла хибного висновку щодо перебування позивача на місці події без нагрудного знаку (жетону), оскільки відеозаписами на боді камері 0000000__0133.МР4 у період часу з 00:06:40 по 00:06:42, 0000000__0135.МР4 з 00:02:26 по 00:02:29 відеозапису підтверджується наявність у ОСОБА_1 на лівій полі світловідбиваючого поліцейського жилета нагрудного знаку (жетона). Отже, висновок дисциплінарної комісії про порушення позивачем пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179 є необґрунтованим.

Беручи до уваги вищевикладене, суд погоджується з висновком дисциплінарної комісії щодо наявності в діях позивача порушення підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ та пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції № 357, що свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Судом були досліджені відео файли розповсюдженого відео стосовно інциденту, який стався 11.08.2021.

Так з відео файлів убачається, що позивач приймав міри по збереженню рибальських сіток, роз`яснював особам вимоги чинного законодавства та відповідальність за їх знищення.

Фактично з даних файлів не убачається будь-якого порушення громадського порядку і бездіяльності позивача щодо неприйняття мір для збереження громадського порядку.

Щодо порушення позивачем статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, слід зазначити наступне.

Стаття 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначає правову основу діяльності поліції, стаття 8 закріплює такий принцип діяльності поліції як законність та складається із трьох частин. Стаття 18 цього ж Закону, окрім основних обов`язків поліцейського, визначає також і інші його обов`язки та складається із чотирьох частин. Стаття 64 передбачає складення поліцейським Присяги поліцейського та зміст присяги.

Частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України містить визначення поняття службової дисципліни. Частиною третьою цією статті визначено інші обов`язки поліцейського, окрім обов`язків, визначених визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію». Всього указана стаття містить 6 частин.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначені статті Закону України «Про Національну поліції» та Дисциплінарного статуту містять низку норм, про порушення яких позивачем стверджує дисциплінарна комісія у висновку службового розслідування, проте в його тексті не зазначено які саме конкретні норми цих статей порушив позивачем та обставини, якими обґрунтовується порушення кожної такої норми.

Разом з тим, якщо порушені всі норми цих статей, то має бути зазначено в чому конкретно полягало кожне з таких порушень.

Таким чином, дисциплінарна комісія необґрунтовано зазначила про порушення позивачем статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже, установлені та викладені у висновку службового розслідування дисциплінарною комісією обставини щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку частково знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Фактично судом підтверджено лише окремі з указаних в наказі порушень, які не викликали вказаних в наказі наслідків і не перебувають у причинному зв`язку з цими наслідками (як наприклад перебування на місці події без засобів індивідуального захисту (бронежилетів та захисних шоломів) та активної оборони (гумових або пластикових кийків).

Водночас, суд надає оцінку спірним наказам в цілому і позбавлений можливості змінювати визначений відповідачем вид відповідальності, оскільки це входить до виключних повноважень відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при виданні оскаржуваного наказу від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 на підставі вищевказаного висновку службового розслідування відповідач необґрунтовано притягнув до дисциплінарної відповідальності позивача за порушення статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1, частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179.

Окрім того, рекомендуючи у висновку службового розслідування застосувати до ОСОБА_1 такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби, дисциплінарна комісія, встановивши наявність складу дисциплінарного проступку в діях позивача, не встановила при цьому ступінь його вини щодо вчинення дисциплінарного проступку, вид і розмір заподіяної шкоди, не з`ясувала обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності позивача, не вказала відомості, що його характеризують та дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень. У висновку службового розслідування не зазначені причини та умови, що призвели до вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Таким чином, застосувавши до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення, відповідач не надав до суду докази, що підтверджують врахування при виданні оскаржуваного наказу такі обставини: як тяжкість дисциплінарного проступку; ступінь вини позивача щодо вчинення дисциплінарного проступку; наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер його відповідальності; відомості, що його характеризують; попередня поведінка позивача та визнання ним своєї вини; його ставлення до виконання службових обов`язків; дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказ ГУ НП в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що позивача звільнено зі служби в поліції, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у виді звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказ ГУ НП в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» є протиправним і підлягає скасуванню

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Київській області від 03 грудня 2021 року № 323-ос «По особовому складу».

Окрім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до частин першої-другої статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічні приписи містить пункт 24 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, відповідно до якого у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Так, позивача звільнено саме зі служби в поліції 03 грудня 2021 року, що зазначено в оскаржуваному наказі.

Отже, 03 грудня 2021 року є останнім днем його служби в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління поліції в Київській області, тому поновленню на службі в поліції він підлягає з наступного дня, тобто з 04 грудня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що належним способом поновлення порушених прав позивача є поновлення ОСОБА_1 з 04 грудня 2021 року на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління поліції в Київській області, що не було враховано судом першої інстанції.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 грудня 2021 року до дня винесення рішення суду 29 вересня 2023 року, тоді як позивач просив стягнути суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За правилами п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок №100), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Приписами п. п. 5, 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок №260).

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 року у справі № 808/928/16, де вирішувалося питання, у тому числі про стягнення на користь поліцейського суми середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, відзначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Таким чином, ураховуючи, що, на день звільнення позивача зі служби в поліції норми вказаного Порядку №260, який є спеціальним нормативно-правовим актом для нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським, є діючими, вони підлягають застосуванню для визначення розміру грошового забезпечення.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, указаним нормативним актом встановлений порядок обрахунку виплати грошового забезпечення поліцейського за кожний календарний день, що за суттю аналогічно поняттю середньої заробітної плати. Так, вказана сума визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Наведений висновок узгоджується й з позицією Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14.11.2019 у справі №814/695/16, від 19.07.2018 у справі №805/1110/17-а, яка полягає у тому, що зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Згідно довідки ГУ ПН в Київській області від 21.02.2024 року №93 (а.с. 132, том 2) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці проходження служби перед звільненням, а саме за період жовтень-листопад 2021 року, позивачу нарахований дохід за жовтень (31 календарний день) 2021 року - 11 366,64 грн, за листопад (30 календарних днів) 2021 року - 8 316,00 грн.

Тобто загальна сума доходу за останні два місяці перед звільненням становила 19 682,64 грн, а середньоденне грошове забезпечення позивача складає 322,67 грн (19682,64/61 календарні дні).

Враховуючи, що 03.12.2021 року був останнім робочим днем позивача, за який йому мало бути нараховано та виплачено грошове забезпечення, тому стягненню підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з наступного дня - 04.12.2021 року.

Отже, у період з 04.12.2021 по 29.09.2023 (день винесення рішення суду) застосуванню під час обчислення середньомісячної заробітної плати підлягають положення Порядку № 100, з урахуванням положень Порядку № 260.

У вказаний період кількість календарних днів становила 665 днів.

З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягає стягненню сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 214 575, 55 грн (322,67 грн х 665 календарних днів).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 грудня 2021 року по 29 вересня 2023 у розмірі 214 575,55 грн (двісті чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок) без відрахування обов`язкових податків та зборів».

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року, виклавши абзац 2, 4, 5 резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у виді звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 з 04 грудня 2021 року на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління поліції в Київській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 грудня 2021 року по 29 вересня 2023 у розмірі 214 575,55 грн (двісті чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок) без відрахування обов`язкових податків та зборів».

У решті рішення залишити без змін.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року змінити, викласти абзац 2, 4, 5 резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 05 листопада 2021 року № 501 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у виді звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 з 04 грудня 2021 року на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління поліції в Київській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 грудня 2021 року по 29 вересня 2023 у розмірі 214 575,55 грн (двісті чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок) без відрахування обов`язкових податків та зборів».

У решті рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 28 лютого 2024 року.