Справа № 140/1718/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/1718/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору стороні відповідача Заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору стороні відповідача Заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дуда Юрій Миколайович (далі Дуда Ю. М., третя сторона), про визнання протиправною бездіяльності Дуди Ю.М. при примусовому виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі 140/6901/21; зобов`язати державного виконавця у виконавчому провадженні №69644424 виконати рішення суду від 08 квітня 2022 року у справі 140/6901/21, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання державного виконавця подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі №140/6901/21, яке набрало законної сили 10 травня 2022 року, задоволено позовні вимоги, зокрема, зобов`язано Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 03 червня 2021 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобною господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Вказує, що15 серпня 2022 року виконавчий лист пред`явлено до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання та заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дудою Ю. М. 16 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження за № 69644424.

Зазначає, що жодних інших дій виконавцем протягом півтора року, окрім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором), постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій вчинено не було.

З наведених підстав позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

На адресу суду 27 лютого 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив, що у зв`язку із надходженням виконавчого документа державним виконавцем 16 серпня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69644424.

Вказує, що 05 лютого 2024 року надіслано вимогу, якою зобов`язано боржника (Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області) вжити вичерпних заходів щодо виконання рішень суду, а також терміново надати інформацію про здійснені нарахування із долученням детального розрахунку та доказів виплати щомісячної грошової допомоги стягувачу згідно виконавчою документа.

На вищевказану вимогу Управлінням соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області надано відповідь, що позивачу проведено та нараховано щомісячну грошову допомогу у зв язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у сумі 9537 гривень 31 копійок та вказує на загальнодержавну проблему відсутності бюджетних призначень на виконання рішень суду.

Наголошує про відсутність підстав для накладення штрафу за виконавчим провадженням № 69644424, оскільки Управлінням соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області проведено відповідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду.

З огляду на вказане представник відповідача уважає, що відповідачем та третьою особою здійснюються усі можливі заходи для примусового виконання, тому позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення, у зв`язку із чим просить в задоволенні позову відмовити та розгляд справи проводити без участі представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (арк. спр. 30-32).

Від третьої особи пояснень по суті заявлених позовних вимог до суду не надійшло.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами Глави 11 Розділу ІІ Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та призначено судове засідання на 10:00 год. 28 лютого 2024 року в залі судових засідань Волинського окружного адміністративних суду, розташованого за адресою: місто Луцьк, вулиця Словацького, 3 (арк. спр. 11).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено (арк. спр. 24-25).

В судовому засіданні 28 лютого 2024 року позивач позов підтримав повністю та додатково вказав, що з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (16 серпня 2022 року) до 05 лютого 2024 року державний виконавець не вчиняв жодних дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Законний представник малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17 листопада 2023 року подав спільну заяву, яку було зареєстровано у автоматизованій системі виконавчих проваджень 22 листопада 2023 року лише у виконавчому провадженні №69644008 (стягувачем виступає його син ОСОБА_5 ), про вжиття державним виконавцем всіх передбачених Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) заходів та просив про вжиті заходи повідомити його протягом 30 днів.

Однак жодних заходів державним виконавцем вчинено не було і на його заяву ніхто не відреагував.

В подальшому, на підставі частини третьої статті 74 Закону №1404-VIII 27 грудня 2023 року, позивач подав начальнику відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скаргу, яку було зареєстровано 04 січня 2024 року лише у виконавчому провадженні 69644008 на бездіяльність третьої особи.

Проте станом на день надання пояснень, у відповідь на його скаргу жодної інформації не надходило.

Вказав, що з 17 листопада 2023 року по 05 лютого 2024 року на його неодноразові заяви та скарги державний виконавець фактично не реагував та лише 05 лютого 2024 року виніс вимогу боржнику.

Звертає увагу суду, що в рамках виконавчого провадження 01 червня 2023 року до начальника відділу примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано заяву щодо виконання рішення суду, в якій просив повідомити на якій стадії виконання перебувають виконавчі провадження від 28 грудня 2021 року №67930091, від 16 серпня 2022 року №69644008 та від 16 серпня 2022 року №69644424; яка нарахована сума (заборгованість) по кожному виконавчому документі щодо виконання рішень суду; надати копію акта приймання-передавання вищезазначених виконавчих документів до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (арк. спр. 45).

Листом від 12 жовтня 2023 року №М-275 Управлінням соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області повідомлено ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 140/6901/21 позивачу проведено нарахування в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 03 червня 2021 року по 08 лютого 2022 року у сумі 15142,82 грн та виплата буде проведена по мірі надходження коштів на зазначені цілі (арк. спр. 6).

Додатково зауважує, що відповідь Управління на вимогу державного виконавця надана формально, без інформації про здійснені нарахування із долученням детального розрахунку, а також доказів виплати щомісячної грошової допомоги стягувачу згідно виконавчою документа.

Окрім цього наголошував, що в порядку статті 383 КАС України звертався до суду на бездіяльність боржника та постановою ВААС таку протиправну бездіяльність судом було встановлено.

Враховуючи наведене у позовній заяві та усних поясненнях просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Через електронний суд 28.02.2024 подав докази, а саме заяву адресовану начальнику відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області від 01.06.2023 у якій просив повідомити його на якій стадії виконання перебуває виконавче провадження, повідомити про нараховану суму по виконавчому документі, надати копію акта приймання-передачі виконавчих документів до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів та підтвердження надіслання заяви від 01.06.2023 року (арк.спр.48-50).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про винесення окремої ухвали на заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дуду Юрія Миколайовича.

Третя особа у судове засідання, призначене на 10:00 год, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився та причин неявки суду не повідомляв.

Заслухавши пояснення позивача було оголошено перерву до 15:00 год. 28.02.2024, після якої позивач у судове засідання проведене в режимі відеоконференції, не прибув.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи зазначені норми законодавства та скорочені строки розгляду такої категорії справ, визначені статтею 287 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі пояснень позивача та письмових доказів, наявних в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі №140/6901/21, яке набрало законної сили 10 травня 2022 року, позовні вимоги задоволено, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області щодо ненарахування та невиплати неповнолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 03 червня 2021 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року та зобов`язано Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 03 червня 2021 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобною господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

На виконання рішення Волинським окружним адміністративним судом 10 червня 2022 року видано виконавчий лист №7059/2022 (акр. спр. 35).

До відповідача 15 серпня 2022 року надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 про примусове виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі №140/6901/21 (арк. спр. 33-34).

Постановою державного виконавця від 16 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження №69644424 про зобов`язання Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 з 03 червня 2021 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва га особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року (арк. спр. 4).

Відповідачем 05 лютого 2024 до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області надіслано вимогу №3704 щодо термінового вжиття вичерпних заходів щодо виконання рішення суду (акр. спр. 38).

Управлінням соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області надіслано лист від 19 лютого 2024 року №1898/01 про неможливість виконання рішення суду посилаючись на відсутність бюджетних призначень на виконання рішення суду та даний факт є загальнодержавною проблемою та вирішується на державному рівні (арк. спр. 39).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон № 1404-VIII.

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами першою-третьою статті 11 Закону №1404-VIII визначено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію, який встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частини перша статті 13 Закону №1404-VIII).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2022 року позивач подав до державного виконавця заяву про примусове виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року по справі №140/6901/21 за виконавчим листом №7059/2022 виданим 10 червня 2022 року.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 28 Закону №1404-VIII документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд зазначає, що 16 серпня 2022 року за заявою стягувача, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69644424.

Доказів надіслання адресатам постанови виконавчого провадження, в матеріалах виконавчого провадження немає.

Натомість позивачем 28 лютого 2024 року до суду подано заяву про долучення до матеріалів справи отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2022 року №69644424 за допомогою електронної пошти лише 19 жовтня 2024 року (акр. спр. 43-44).

У урахуванням наведеного суд вважає, що відповідач порушив вимоги абзацу 3 частини першої статті 28 Закону №1404-VIII.

Судом встановлено, що державним виконавцем на адресу Управління 05 лютого 2024 року надіслано вимогу, якою зобов`язано боржника терміново вжити вичерпних заходів щодо виконання рішення суду, а також терміново надати інформацію про здійснені нарахування із долученням детального розрахунку, а також доказів виплати щомісячної грошової допомоги стягувачу згідно виконавчою документа.

Пунктом 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України передбачений принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно із абзацу 1 частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами щодо забезпечення судноплавного стану внутрішніх водних шляхів та судноплавних шлюзів; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються (абзац 1 частини четвертої статті 48 Бюджетного кодексу України).

Враховуючи наведене, Управлінням соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області у відповідь на вимогу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 05 лютого 2024 року №3704 листом від 19 лютого 2024 року №1898/01 повідомлено, що проблема відсутності бюджетних призначень на виконання рішення суду є загальнодержавною та вирішується на державному рівні, просили причини невиконання рішення суду щодо нарахування (перерахунку) та виплати управлінням щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофа» та дану обставину вважати поважною.

На підставі частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із статтею 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2022 року №69644424 відповідачем до 05 лютого 2024 року (дата винесення вимоги виконавця) жодних виконавчих дії та прийняття рішень, передбачених Законом № 1404-VIII, вчинено не було.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів відсутності Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області бюджетних призначень на виконання рішення суду, а лист від 19 лютого 2024 року №1898/01 носить виключно інформативний характер.

Аналогічна позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №804/2076/17, в якій суд вказав, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Суд констатує, що Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 08 лютого 2024 року у справі №140/6901/21 задовольняючи заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України вказав про відсутність доказів про подальшу виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року та вважає такі дії Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, як суб`єкта владних повноважень, протиправними, оскільки такі не відповідають змісту судового рішення, яке набрало законної сили і яким його зобов`язано здійснювати нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги малолітнім дітям.

Згідно із Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3- рп/2012, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до положень абзаців другого та третього частини першої статті 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно- правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено у Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України, що невід`ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року), держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок робітникам з державного бюджету, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В сукупності наведеного та встановлених у судовому засіданні обставин справи, аналізу норм чинного законодавства та наданих письмових доказів, на думку суду, позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №69644424, з примусового виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі №140/6901/21, щодо невиконання вимог Закону № 1404-VIII та зобов`язання державного виконавця у виконавчому провадженні №69644424 вчинити усі можливі дії для примусового виконання рішення суду від 08 квітня 2022 року у справі №140/6901/21, передбачені Законом № 1404-VIII.

Водночас, на думку суду, відсутні підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання державного виконавця подати звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач.

Частини п`ята та шоста статті 246 КАС України не встановлюють обов`язку суду у резолютивній частині рішення суду встановлювати судовий контроль за його виконанням.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що державний виконавець ухиляється від виконання рішення у справі. Окремо слід вказати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. У цій справі позивачем не наведено обставин, які б вказували на те, що державний виконавець може ухилятись від виконання судового рішення.

Керуючись статтями 244-246, 250, 255, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 43316386), третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору стороні відповідача Заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дуда Юрій Миколайович (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №69644424, щодо примусового виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі №140/6901/21, щодо невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати державного виконавця у виконавчому провадженні №69644424 вчинити усі можливі для примусового виконання рішення суду від 08 квітня 2022 року у справі №140/6901/21 дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст рішення складено та підписано 28 лютого 2024 року.