Справа № 380/7856/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/7856/23 пров. № А/857/22607/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання : Скрутень Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Москалем Р.М., час ухвалення рішення 17 год 06 хв у м. Львові, повний текст судового рішення складено 03 листопада 2023 року) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства Світчай до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року Приватне підприємство Світчай (далі - ПП Світчай, Підприємство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) ГУ ДПС №13222/13-01-04-07/30051782 від 29.11.2022 та №4281/13-01-04-07/30051782 від 14.04.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ПП Світчай у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що дата та час, зазначені у наданому позивачем витязі можуть відрізнятися від фактичних, оскільки такі залежать від системних налаштувань комп`ютерної системи Підприємства, у зв`язку з чим такі не є належними та допустимими доказами виконання позивачем обов`язку щодо своєчасної реєстрації спірних податкових накладних (далі - ПН). Стосовно висновків суду першої інстанції про неповідомлення Підприємства про час та місце розгляду заперечення на акт перевірки зазначає, що засідання постійно діючої комісії з розгляду спірних питань згідно поданого Підприємством заперечення відбулося 22.11.2022, на якому були розглянуті його аргументи та прийнято рішення, про що листом №21594/6/13-01-04-07 від 23.11.2022 повідомлено позивача, який було надіслано на його юридичну адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який вручено 30.11.2022. Стосовно висновків суду з посиланням на запровадження в Україні військового стану зазначає, що всупереч вимогам Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, та переліків документів на підтвердження, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №225 від 29.07.2022, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2022 за №967/38303 (далі - Порядок №225), Підприємство не подавало до контролюючого органу заяви про неможливість виконання податкового обов`язку ні під час, ні після реєстрації спірних ПН.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП Світчай просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника Шаркаєвої Х.С., яка підтримала апеляційну скаргу, представниці позивача Пилип`як О.П., яка заперечила проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ГУ ДПС провело камеральну перевірку ПП Світчай з питань дотримання вимог п.192.1 ст.192, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), за результатами якої склало акт №11314/13-01-04-07/30051782 від 13.10.2022 (далі - Акт перевірки), у якому вказано, що перевіркою встановлено порушення Підприємством вимог ст.192, п.201.10 ст.201 та п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України щодо граничних термінів реєстрації ПН/РК до ПН, штрафна санкція становить 2376660,20 грн.

10.11.2022 Підприємство звернулося до ГУ ДПС із запереченням за №38382/6 на Акт перевірки, на яке контролюючий орган надіслав відповідь за №21594/6/13-01-04-07 від 23.11.2022, за змістом якої заперечення прийнято до уваги, проте викладені у ньому аргументи не спростовують висновки Акту перевірки. Докази повідомлення позивача про час та місце розгляду заперечення відсутні.

29.11.2022 ГУ ДПС сформувало ППР за №12972/13-01-04-07/30051782, яким до Підприємства застосовано штраф у розмірі 2355601,00 г.рн, а також №13222/13-01-04-07/30051782, яким застосовано штраф у розмірі 1005,69 грн

Рішенням ДПС України №5695/6/99-00-06-03-01-06 від 08.03.2023 про результати розгляду скарги ПП Світчай, яке отримано позивачем 28.03.2023, залишено без змін ППР №13222/13-01-04-07/30051782 від 29.11.2022 про застосування штрафу у розмірі 1005,69 грн та скасовано ППР №12972/13-01-04-07/30051782 від 29.11.2022 в частині застосованого штрафу в сумі 68090,9 грн, а в іншій частині залишено без змін. Підставою скасування ППР №12972/13-01-04-07/30051782 від 29.11.2022 ДПС України вказано те, що відповідач застосував до Підприємства штраф в розмірі 68090,9 грн за порушення граничних строків реєстрації ПН, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН, Реєстр) 15.07.2022, що суперечить вимогам п.69.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Надані позивачем витяги з програми М.Е.Doc, яка використовується для електронного документообігу з контролюючим органом з питань реєстрації ПН, вбачається, що ПН зареєстровані в ЄРПН 18.07.2022, а саме : №956 від 19.05.2022, №1020 від 19.05.2022, №131 від 03.05.2022, №423 від 09.05.2022, №552 від 12.05.2022, №1205 від 24.05.2022, №1295 від 26.05.2022, №957 від 18.05.2022, №862 від 17.05.2022, №250 від 05.05.2022, №1618 від 31.05.2022, №1296 від 26.05.2022, №132 від 03.05.2022, №1192 від 24.05.2022, №958 від 19.05.2022, №475 від 11.05.2022, №800 від 16.05.2022, №249 від 04.05.2022, №84 від 02.05.2022, №621 від 12.05.2022, №251 від 05.05.2022, №550 від 11.05.2022, №1297 від 25.05.2022, №1612 від 31.05.2022, №847 від 17.05.2022, №1605 від 30.05.2022, №1412 від 26.05.2022, №1145 від 23.05.2022, №489 від 10.05.2022, №1185 від 23.06.2022, №1487 від 30.06.2022, №886 від 16.06.2022, №1419 від 28.06.2022, №998 від 20.06.2022, №1029 від 22.06.2022, №1356 від 30.06.2022, №1361 від 30.06.2022, №1489 від 29.06.2022, №1228 від 30.06.2022, №1571 від 30.06.2022, №1492 від 29.06.2022, №1362 від 27.06.2022, №789 від 16.06.2022, №1410 від 29.06.2022, №1030 від 22.06.2022, №790 від 16.06.2022, №1113 від 23.06.2022, №1420 від 28.06.2022, №1428 від 28.06.2022, №1488 від 30.06.2022, №1114 від 22.06.2022, №1047 від 21.06.2022, №1112 від 23.06.2022, №1360 від 28.06.2022, були надіслані на реєстрацію 15.07.2022 після 18:00 год.

Щодо решти ПН, наведених в Акті перевірки, то позивач не оспорює факту реєстрації їх в Реєстрі з порушенням строків встановлених п.201.10 ст.201 ПК України.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ПН №1228 від 30.06.2022 та №1356 від 30.06.2022 були зареєстровані в межах строків реєстрації встановлених ПК України, а тому контролюючий орган не мав фактичних підстав для застосування штрафної санкції за їх несвоєчасну реєстрацію в Реєстрі. Крім того, відповідач не надав суду доказів повідомлення ПП Світчай про час та місце розгляду заперечення на акт перевірки. Отже, контролюючий орган не забезпечив платнику податків можливості скористатися наданими ПК України правами та взяти участь у розгляді заперечення на акт перевірки, надати пояснення та їх документальне підтвердження, а прийняв оспорювані рішення без врахування позиції платника податку. Щодо інших ПН, суд дійшов висновку, що застосування за існуючих фактичних обставин та суперечливого правового регулювання до позивача штрафних санкцій за порушення строків реєстрації ПН є порушенням принципу презумпції правомірності рішень платника податку. Також суд дійшов висновку, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасність реєстрації ПН в умовах правової невизначеності за одночасної дії в Україні режимів карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та воєнного стану, покладає на позивача надмірний тягар та є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо ПН, які були своєчасно не зарестрованими в ЄРПН, а саме : №956 від 19.05.2022, №1020 від 19.05.2022, №131 від 03.05.2022, №423 від 09.05.2022, №552 від 12.05.2022, №1205 від 24.05.2022, №1295 від 26.05.2022, №957 від 18.05.2022, №862 від 17.05.2022, №250 від 05.05.2022, №1618 від 31.05.2022, №1296 від 26.05.2022, №132 від 03.05.2022, №1192 від 24.05.2022, №958 від 19.05.2022, №475 від 11.05.2022, №800 від 16.05.2022, №249 від 04.05.2022, №84 від 02.05.2022, №621 від 12.05.2022, №251 від 05.05.2022, №550 від 11.05.2022, №1297 від 25.05.2022, №1612 від 31.05.2022, №847 від 17.05.2022, №1605 від 30.05.2022, №1412 від 26.05.2022, №1145 від 23.05.2022, №489 від 10.05.2022, №1185 від 23.06.2022, №1487 від 30.06.2022, №886 від 16.06.2022, №1419 від 28.06.2022, №998 від 20.06.2022, №1029 від 22.06.2022, №1361 від 30.06.2022, №1489 від 29.06.2022, №1571 від 30.06.2022, №1492 від 29.06.2022, №1362 від 27.06.2022, №789 від 16.06.2022, №1410 від 29.06.2022, №1030 від 22.06.2022, №790 від 16.06.2022, №1113 від 23.06.2022, №1420 від 28.06.2022, №1428 від 28.06.2022, №1488 від 30.06.2022, №1114 від 22.06.2022, №1047 від 21.06.2022, №1112 від 23.06.2022, №1360 від 28.06.2022 були надіслані позивачем на реєстрацію 15.07.2022 після 18:00 год, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України передбачено, що з 01.02.2015 реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом першим пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно п.1201.1 ст.1201 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст.201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій : які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог ст.ст. 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/ розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних - днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Законом України Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) №533-IX від 17.03.2020 (далі - Закон №533) були внесені зміни у ПК України, зокрема, підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення доповнено п.521 такого змісту за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за :

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 01 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Цей Закон набрав чинності 18.03.2020.

У подальшому Законом України Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) №591-IX від 13.05.2020 (далі - Закон №591), який набрав чинності 29.05.2020, були внесені зміни в п.521 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, а саме : слова та цифри по 31 травня 2020 року замінити цифрами та словами по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Колегія суддів наголошує, що на час реєстрації ПН, формування оспорюваного ППР, а також на час розгляду справи, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), триває.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022 були внесені зміни до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, якими продовжено строк дії карантину до 30.04.2023. Постановою №383 від 25.04.2023 Кабінет Міністрів України через COVID-19 продовжив режим надзвичайної ситуації в єдиній державній системі цивільного захисту, а також карантин на всій території України до 30.06.2023.

У подальшому п.521 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України підлягав постійних змін та на час виникнення спірних правовідносин і до теперішнього часу має наступний зміст : За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються.

Тобто, визначені п.521 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України обмеження штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, штрафні санкції не застосовуються.

Разом з цим, Законом №2260 були внесені зміни до п.п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, за змістом якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні №2102-IX від 24.02.2022, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Так, відповідно абз.17 п.69.2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України (в редакції, чинній на момент формування оспорюваного ППР), у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених п.п.112.8.9 п.112.8 ст.112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому, вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

У той же час, відповідно до абз.1, 3 п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п.46.2 ст.46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п.46.2 ст.46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Таким чином, норми п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України суперечать чинним нормам п.521 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, тобто згідно положення п.п.69.1, у податкового органу є право застосовувати санкції за порушення податкового законодавства у вказаний період, незважаючи на визначені чинним п.521 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України обмеження штрафних санкцій за порушення податкового законодавства у той же період, що є недопустимим.

Тобто, до 27.05.2022 застосовувався мораторій на застосування штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, передбачений пунктом 521 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України. Фактично після 27.05.2022, відсутній механізм, який визначає строки реєстрації ПН, які не були своєчасно зареєстровані до початку воєнного стану у зв`язку з мораторієм встановленим Законом №533.

За такого правового регулювання, Підприємство опинилося в ситуації правової невизначеності, коли неоднозначно трактуються його права та обов`язки, як платника податків.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що надаючи перевагу застосування пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України над п.521 цього підрозділу та розділу ПК України, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що згідно п.56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Отже, законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації ПН, передбачених ст.1201 ПК України, лише за наявності його вини.

Колегія суддів наголошує, що незважаючи на умови дії карантинних обмежень та введення воєнного стану, Підприємство виконало обов`язок щодо здійснення реєстрації вищевказаних ПН.

Таким чином, в межах спірних правовідносин неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно несвоєчасної реєстрації Підприємством ПН відбулася не з його вини, при цьому, ним вживалися відповідні заходи щодо вчасної їх реєстрації, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оспорюваним ППР.

Колегія суддів також враховує принципи податкового законодавства, зокрема, принцип презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України).

Колегія суддів зазначає, що юридична конструкція норми п.56.21 ст. 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Більше того, приведеною вище нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.

При цьому, тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.02.2021 по справі №380/671/20.

Колегія суддів вважає, що застосування до позивача за таких обставин штрафних санкцій, є порушенням принципу стабільності, передбаченого п.п.4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПК України, який слугує реалізації правової визначеності.

Водночас щодо ПН №1228 від 30.06.2022 та №1356 від 30.06.2022, які відправлено на реєстрацію в ЄРПН 15.07.2022 о 17:56 та 17:59 відповідно, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поскільки протягом операційного дня позивачу по цих накладних не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення їх реєстрації, такі накладні відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України вважаються зареєстрованими 15.07.2022, тобто в межах строків реєстрації встановлених ПК України.

З огляду на вказане, відповідач не мав фактичних підстав для застосування штрафної санкції за несвоєчасну реєстрацію ПН №1228 від 30.06.2022 та №1356 від 30.06.2022 в ЄРПН.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Стабільність податкового законодавства передбачає законні очікування платника податку щодо незмінності правового режиму оподаткування. У рішенні ЄСПЛ у справі Федоренко проти України від 30.06.2006 зазначено, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може виступати у формі не лише майна, а й виправданих очікувань від ефективного використання права власності.

З огляду на встановлені обставини справи та їх нормативне регулювання в сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасність реєстрації ПН в умовах правової невизначеності покладає на позивача додатковий надмірний тягар, який, в умовах діючого на території України воєнного стану є недопустимим.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості даного позову.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року по справі №380/7856/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
У зв`язку із перебуванням судді Шевчук С.М. з 16.02.2024 по 26.02.2024 включно на лікарняному та 27.02.2024 у відпустці, повний текст постанови складений та підписаний повним складом суду 28.02.2024