Справа № 161/15594/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 161/15594/23 пров. № А/857/25027/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

з участю секретаря Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Кихтюк Р.М.,

час ухвалення рішення - 24.11.2023 року, 11:38 год.,

місце ухвалення рішення - м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 24.11.2023 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували порушення ПДР, хоча обов`язок доказування лежить на відповідачеві.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не зазначив і не представив суду доказів неправомірності дій поліцейського при складанні постанови та накладенні на нього адміністративного стягнення. При цьому, пояснення позивача спростовуються відеозаписом з патрульного автомобіля і показаннями поліцейського ОСОБА_2 , допитаного в судовому засіданні, який чітко, детально і послідовно вказав на інкриміноване порушення та зазначив якого кольору був телефон і у якій руці знаходився він у ОСОБА_1 під час керування останнім транспортним засобом.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови від 31.08.2023 року вбачається, що позивач під час керування транспортним засобом с.Піддубці по вул.Рівненській,27 Луцького району користувався засобом зв`язку, тримаючи його в руках, чим порушив п.2.9д ПДР, за що передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. За наслідками розгляду справи відповідач на місці виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, застосувавши до позивача штраф в сумі 510 грн.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила)

П. 1.9. Розділу 1 Правил визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з п.2.9д) ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається, зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) / судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за фактичне вчинення адміністративного правопорушення та її скасування.

Позивач факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечив. Вказує, що не використовував засоби зв`язку під час руху автомобіля.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на відеозапис з патрульного автомобіля і показання поліцейського ОСОБА_2 , допитаного в судовому засіданні, який чітко, детально і послідовно вказав на інкриміноване порушення та зазначив якого кольору був телефон і у якій руці знаходився він у ОСОБА_1 під час керування останнім транспортним засобом., оскільки лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, однак в даній справі відсутній відеозапис порушення ПДР , а отже суду не видається за можливе встановити, що позивач використовував засоби зв`язку під час руху автомобіля. Відеозапис після зупинки автомобіля позивача таким доказом бути не може.

Згідно приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржувана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення та таких не було надано суду.

Візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, доводи відповідача що факт порушення позивачем ПДР підтверджується належними доказами, спростовуються викладеним та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірною.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлялися вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Відтак, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2023 року у справі № 161/15594/23 - скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАТ № 7639248 від 31.08.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпП та провадження в справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 2684 гривень 41 копійку сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повний текст постанови виготовлений 28 лютого 2024 року.