Справа № 280/6005/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 280/6005/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. у справі №280/6005/23
за позовом:Головного управління ДПС у Запорізькій області
до: про:Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 стягнення податкового боргу
ВСТАНОВИВ:

31.07.2023р. Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу / а.с. 1-2/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2023р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у адміністративній справі №280/6005/23 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 20/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що станом на момент подання позову за ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг у загальному розмірі 8058,58грн., який складається з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 3500,28грн., та з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 4558,3 грн.. Головне управління ДПС у Запорізькій області, як орган державної податкової служби та контролюючий орган, має право відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення заборгованості, тому просив суд стягнути з відповідача до бюджету податковий борг в розмірі 8058,58 грн., з яких: - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 3500,28грн.; - єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 4558,3 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. у справі №280/6005/23 адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 податковий борг: - з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 3500 грн. 28 коп. на користь бюджету; - з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3354 грн. 27 коп. на користь бюджету ; в іншій частині позовних вимог відмовлено / а.с. 50-53/.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 29.09.2023р. у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 1204,03 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, подав апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 59-65,69-74/.

З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги судом апеляційної інстанції 31.10.2023р. витребувано з суду першої інстанції матеріали адміністративної справи №280/6005/23 / а.с. 67/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 13.12.2023р. / а.с. 76/ .

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 18.12.2023р. у справі №280/6005/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. у справі №280/6005/23 /а.с. 77/, та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 23.01.2024р. / а.с. 78/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 79-82/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено безпідставний висновок про те, що податковим органом не були враховані відомості поданої відповідачем 28.05.2023р. уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку ФОП за 2022р. в якій відповідачем було самостійно зазначено податкове зобов`язання з єдиного податку фізичних осіб в сумі 00грн.00коп., що призвело до безпідставної відмови у стягненні з відповідача податкового боргу з єдиного податку фізичних осіб у розмірі 1204,03грн. за 2022рік, тому просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь бюджету єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1204,03грн. скасувати та постановити нове рішення у справі в частині задоволення цих позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на податковому обліку у позивача у справі / а.с. 306/, підставою для звернення до суду із цим позовом стала наявність у інтегрованих картках платника податків ФОП ОСОБА_1 заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 3500,28 грн., та по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 4558,3 грн. / а.с. 11-14/.

З урахуванням заявлених позовних вимог, прийнятого судом першої інстанції рішення у цій справі та доводів апеляційної скарги, спірним є питання правильності визначення судом першої інстанції розміру податкового боргу ФОП ОСОБА_1 з єдиного податку з фізичних осіб через те, що позивач вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо не врахування податковим органом при визначені розміру відповідача податкового боргу з єдиного податку фізичних осіб відомостей поданої відповідачем 28.05.2023р. уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку ФОП за 2022р. в якій відповідачем було самостійно зазначено податкове зобов`язання в розмірі 00грн.00коп.

Судом під час розгляду цієї справи встановлено, що відповідачем подано до контролюючого органу:

- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (звітна) за І квартал 2022 року (№ від 27.04.2022р.), в якій відповідач самостійно зазначив податкові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1204 грн. 03 коп. /а.с.9/;

- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (звітна) за 2022 рік (№ від 05.02.2023р.), в якій відповідач самостійно зазначив податкові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1204 грн. 03 коп. /а.с.10/.

28.05.2023р. відповідачем подано до позивача Податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (уточнююча) за 2022 рік, в якій відповідач самостійно зазначив податкові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 00 грн. 00 коп. /а.с.37-40/.

З наданих суду позивачем у справі історії недоїмки / а.с. 11/ та даних ІПК відповідача у справі / а.с. 12-13/ вбачається, що відповідачу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань відповідно до п.129.1 ст.129, п.52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України нараховано пеню у сумі 2150 грн. 24 коп. з єдиного податку з фізичних осіб, але при цьому податковим органом в ІПК обраховується нарахована платником самостійно по податковій декларації платника єдиного податку № від 05.02.2023р. самостійно визначена ним сума податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1204,03грн. незважаючи на те, що 28.05.2023р. відповідачем подано до податкового органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (уточнююча) за 2022 рік, в якій відповідач самостійно зазначив податкові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 00 грн. 00 коп. /а.с.37-40/ , яка податковим органом прийнята / а.с. 41/.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, які підтверджуються належними письмовими доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи зробив правильний висновок про наявність у відповідача, серед іншого, податкового боргу зі сплати з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3354,27грн., який складається з єдиного податку з фізичних осіб за 1 квартал 2022р. у розмірі 1204,03грн. / а.с. 9/ та нарахованої пені у розмірі 2150,24грн., та з огляду на положення пп.14.1.153, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України постановив правильне рішення про стягнення, серед іншого, з відповідача на користь бюджету в рахунок погашення податкового боргу зі сплати з єдиного податку з фізичних осіб саме 3354,27грн., та обґрунтовано відмовив у стягненні податкового боргу зі єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1204,03грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 29.09.2023р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача на рішення суду першої інстанції від 29.09.2023р. у цій адміністративній справі необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які у ній викладені, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. у справі №280/6005/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 26.02.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова