Справа № 520/4195/24
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2024 р. № 520/4195/24
Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 08.02.2024 по виконавчому провадженню ВП № 73564770 з примусового виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі №520/9484/22 за позовом ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Харківським ОТЦК та СП частково виконано рішення суду по справі №520/9484/22від 23.01.2023, а саме в добровільному порядку проведено нарахування індексації ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 14.12.2023 № 2223/ВФЗ. Невиконання Харківським ОТЦК та СП судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відтак, виконання судового рішення мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулося з незалежних від нього причин, які є поважними у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», що не було перевірено відповідачем під час прийняття спірної постанови.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження з викликом сторін у справі №520/4195/24, з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву. Водночас, витребувано у відповідача засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 73564770.
Представник відповідача у поданому відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив, зазначив, що головний державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження". Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, відповідачем через канцелярію суду надано матеріли виконавчого провадження № 73564770.
Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Представник відповідача просив розглянути справу без участі представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за наявними у справі матеріалами.
Згідно частиною четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023 апеляційну скаргу Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі №520/9484/22 залишено без змін.
Вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим Харківським окружним адміністративним судом по справі №520/9484/22 видано виконавчий лист 24.11.2023.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. відкрито виконавче провадження від 12.12.2023 ВП № 73564770 з примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі № 520/9484/22.
Після отримання вказаної постанови головного державного виконавця, позивачем на адресу відповідача направлено лист від 19.12.2023 № 3258/ю, в якому повідомлено про вжиті заходи щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду вiд 23.01.2023 по справі №520/9484/22. Так, позивач вказав, що за довідкою №2223/ВФЗ вiд 14.12.2023 сформовано розрахунок індексації грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 28.02.2018 (базовий місяць січень 2008 року). Крім того, з метою отримання відповідного фінансування витрат для виплати нарахованих коштів, Харківським ОТЦК та СП до Фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 направлено заявку-розрахунок.
Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області 18.01.2024 до Харківського обласного територіального центр комплектування та соціальної підтримки направлена вимога щодо виконання виконавчого листа № 73564770 від 24.11.2023, виданого Харківським окружним адміністративним судом.
Листом Харківського обласного територіального центр комплектування та соціальної підтримки від 02.02.2024 № 491/ю повідомлено Відділ примусового виконання рішень, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/9484/23 на адресу Командування Сухопутних військ ЗС України направлено заявки-розрахунок на витребування коштів.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ждановою О.В. винесено постанову про накладення штрафу від 08.02.2024 ВП № 73564770 з примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі № 520/9484/22.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.1, 16 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404 визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства у контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та, які не залежали від його власного волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.
Судом встановлено, що позивачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі № 520/9484/22 у встановлений головним державним виконавцем строк, не виконано.
Позивач зазначає, що часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань. Позивачем проведено нарахування індексації ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 14.12.2023 № 2223/ВФЗ.
За приписами статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.
Суд приймає до уваги те, що позивачем вчинялися заходи з метою виконання рішення суду, а саме: позивачем частково виконано рішення суду, а саме в добровільному порядку сформовано розрахунок індексації грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 28.02.2018, (базовий місяць січень 2008 року). Крім того, з метою отримання відповідного фінансування витрат для фактично виплати нарахованих коштів Харківським ОТЦК та СП до Фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 направлено заявку-розрахунок.
Однак, вжиті позивачем заходи не призвели до надходження коштів на виплату стягувачу заборгованості з недоплаченої індексації грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 28.02.2018.
Отже, рішення суду в частині виплати заборгованості не виконано боржником з поважних та незалежних від нього причин, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як накладення державним виконавцем штрафу за невиконання судового рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що приймаючи спірну постанову відповідач не обґрунтовано не врахував докази вжиття позивачем всіх заходів у межах своїх повноважень для повного виконання рішення суду.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 08.02.2024 ВП № 73564770, є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно приписів частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-258, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 08.02.2024 по виконавчому провадженню ВП №73564770 з примусового виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі № 520/9484/22 за позовом ОСОБА_1 .
Рішення набирає законної сили у порядку та строк, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 28.02.2024.

Суддя О.М. Шляхова