Справа № 932/854/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 932/854/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року (суддя Кудрявцева Т.О.) у справі №932/854/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Демиденко Вадима Миколайовича, Інспекції з питань контролю за паруванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом (а.с.79), в якому просили:

скасувати постанову серії РАП №00236139 від 09.02.2023 року у справі про адміністративне правопорушення і провадження у справі закрити;

стягнути на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 365грн;

стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляду сплаченого судового збору за подання позову в сумі 2147,20.

Підставами позову визначено необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності доказів вчинення такого.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено, а саме:

скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії РАП №00236139 від 09.02.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП;

провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, - закрити;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений ним судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп. та 340 грн., які сплачені останнім у формі штрафу за постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серії РАП №00236139 від 09.02.2023 року, а всього 876 грн. 80 коп. (вісімсот сімдесят шість гривень вісімдесят копійок).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не

доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду, Інспекція подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор з питань контролю за паркуванням діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт порушення ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що інспектором не було доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що такий факт підтверджується належними доказами, а саме фотознімками де вказано географічні координати знаходження транспортного засобу, власником якого є позивач і вказаний транспортний засіб здійснив зупинку у місці, де таку зупинку заборонено.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 09.02.2023 року інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Демиденко В.М. винесено постанову серії РАП №00236139, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 680 грн.

Зі змісту зазначеної Постанови вбачається, що ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності, як власник транспортного заходу, за порушення вимог пп. «и» п.15.9 розділу 15 ПДР України, яке зафіксоване в режимі фото/відео зйомки . А саме, що 09.01.2023 року о 13.31 год. було виявлено автомобіль Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснив зупинку в районі будинку за адресою м. Дніпро вул. Мечникова, 3 з порушенням правил заборони зупинки транспортному засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій, чим створив загрозу дорожньому руху або безпеці руху. Зазначено, що фотоз`ємка здійснювалась за допомогою технічного засобу LOGIK INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2.

Правомірність та обгрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із пп. «и» п.15.9 ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Порушення правил зупинки створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 та ч.3 ст.122 КУпАП.

При цьому, кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, є те, що порушення правил зупинки створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У спірному випадку суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані відповідачем докази не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, яке зазначено в оскаржуваній постанвоі, полягає у порушенні правил зупинки. У свою чергу, пп. «и» п.15.9 ПДР України встановлено заборону зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

За позицією відповідача факт порушення пп. «и» п.15.9 ПДР України зафіксовано інспектором та підтверджується фотоматеріалами, на яких зафіксовано місце знаходження автомобіля та місце виїзду з прилеглої території.

Заперечуючи таку позицію відповідача, позивачі вказували на те, що на фотознімках відсутнє зображення виїзду з прилеглої території, оскільки такий виїзд, з дозволу органів місцевого самоврядування, був закритий та загороджений, а в`їзд на територію будинку АДРЕСА_1 здійснюється з іншої вулиці.

З цього приводу судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем те, що розпорядженням голови Бабушкінської районної у м. Дніпрі ради № 16-р від 23 лютого 2001 року ОСОБА_1 було дозволено за власні кошти відновити ворота арки будинку АДРЕСА_1 , тобто поставити ворота, що ним було зроблено. Проїзд у внутрішній двір будинку АДРЕСА_1 через арку з 2001 року є зарешеченим з обох боків, і тому автотранспорт через нього не їздить.

Встановивши такі обставини справи, які не спростовані відповідачем, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив те, що у спірному випадку відсутні підстави стверджувати про порушення позивачкою пп. «и» п.15.9 ПДР України, оскільки в місці зупинки автомобіля Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_2 не організований виїзд з прилеглої території.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що у спірному випадку позивачку притягнуто до адмінвідповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП кваліфікуючою ознакою якої є те, що порушення правил зупинки створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Жодних доказів того, що у спірному випадку транспортний засіб позивачки створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, відповідачем суду надано не було.

З цих підстав апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано скасував оскаржувану постанову та закрив провадження в адміністративній справі.

В той же час, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з Інспекції на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп. та 340 грн., які сплачені останнім у формі штрафу за постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серії РАП №00236139 від 09.02.2023 року.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно ОСОБА_2 , тобто стосується прав та обов`язків останньої, а не ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для висновку про те, що у спірних відносинах були порушення права та інтереси ОСОБА_1 .

Факт сплати ОСОБА_1 штрафу, який в позові заявлений ним як матеріальна шкода, що підлягає відшкодуванню, не може бути підставою для задоволення позову, в цій частині заявлених вимог, оскільки сплачений штраф не є матеріальною шкодою, а є видом адміністративного стягнення. У свою чергу, питання про повернення безпідставно (надміру) сплачених штрафів вирішується у спеціально встановленому порядку, оскільки суми штрафів, що застосовані Інспекцією та які сплачені особами, яких притягнуто до адміністративної відповідальності, не є власністю Інспекції, а отже не можуть бути стягнуті саме за рахунок Інспекції.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, у вигляді сплаченого адміністративного штрафу і, як наслідок, про відсутність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору за подання позову, оскільки заявлені ОСОБА_1 вимоги, що безпосередньо стосуються останнього, визнано необгрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року у справі №932/854/23, в частині задоволених вимог щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений ним судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп. та 340 грн., які сплачені останнім у формі штрафу за постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серії РАП №00236139 від 09.02.2023 року, а всього 876 грн. 80 коп. (вісімсот сімдесят шість гривень вісімдесят копійок) скасувати та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року у справі №932/854/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27.02.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк