Справа № 560/18800/23
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправною та скасування пункту 6 рішення.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 28.07.2023 №247/168, затвердженого Міністром оборони України 31.07.2023, про застосування обмеження розміру та визначення частки призначеної одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в розмірі 1/2 частини 15 000 000,00 грн, в сумі 7 500 00,00 грн;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 15 000 000,00 грн, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як єдиному члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з загибеллю сина ОСОБА_2 позивач подав заяву з усіма необхідними документами для призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (призначення ОСОБА_1 - матері загиблого солдата ОСОБА_2 внаслідок смерті, пов`язаної з захистом Батьківщини) у розмірі 15000000,00 грн відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168). Позивачу призначено одноразову грошову допомогу та компенсаційні суми в розмірі 7500000,00 грн (1/2 частини 15000000,00 грн), оскільки свідоцтво про смерть батька сина ( ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_1 від 01.04.2013, видане відділом ЗАГС Курортного району Комітету по справах ЗАГС уряду Санкт-Петербурга та не легалізоване на території України (не містить апостилю). Звертає увагу, що до заяви було додано перекладене на українську мову нотаріально посвідчене свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до пункту 1.7 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №176/39232 (далі - Порядок №45), одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Оскільки свідоцтво про смерть батька сина ( ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_1 від 01.04.2013, є документом, виданим відповідним органом іноземної держави, то воно визнається дійсним лише за умови його легалізації, а саме, на документі має бути проставлено апостиль. Звертає увагу, що Законом України від 01.12.2022 №2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (далі - Закон №2783-IX) зупинено дію зазначеної конвенції, статтею 13 якої визначено, що "документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів".

До суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа зазначає, що надана позивачем копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.2013 не була належним чином засвідчена та легалізована.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що положення Закону №2783-IX, який набрав чинності 23.12.2022, підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Тобто, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.2013 повинно прийматись на території України без спеціального посвідчення.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.10.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.11.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 21.03.2023 Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 подала заяву про виплату одноразової грошової допомоги від 12.05.2023, до якої, зокрема, додано свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , видане 01.04.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану Курортного району Комітету у справах реєстрації актів цивільного стану уряду Санкт-Петербурга.

Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки 19.05.2023 сформував висновок №8/1/4022, відповідно до якого мати, ОСОБА_1 має право на одержання одноразової грошової допомоги. Також зазначено, що батько, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з пунктом 6 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.07.2023 №247/168, затвердженого Міністром оборони України 31.07.2023, призначено одноразову грошову допомогу матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 (Хмельницький ОТЦКСП), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 21.03.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 26.05.2023 №321/КЦ/3990 - в розмірі 1/2 частини 1500000 грн, в сумі 7500000 грн 00 коп.

Відповідно до витягу з наказу начальника Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.08.2023 №621 "Про виплату грошової допомоги членам сім`ї (утриманцям) солдата ОСОБА_2 " наказано начальнику сектору соціальних виплат кошти, отримані для виплати одноразової грошової допомоги, перерахувати матері, ОСОБА_1 , в сумі 1500000,00 грн.

За змістом листа Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 14.09.2023, наданому у відповідь на адвокатський запит, одноразова грошова допомога позивачу призначена в розмірі 1/2 частини НОМЕР_4 , а саме 7500000,00 грн, оскільки свідоцтво про смерть ОСОБА_3 (батька загиблого ОСОБА_2 ) видане уповноваженим органом російської федерації та не легалізоване на території України відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ визначено, що дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У частині 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно з пунктом 1 статті 16-1 Закону №2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, якою врегульовано питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Порядок №45 визначає завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Відповідно до пункту 1.7 Порядку №45 ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.

Як встановив суд, на свідоцтві про смерть батька ( ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_1 від 01.04.2013, відсутній апостиль, що зумовило висновки відповідача про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 1/2 частини 15 000 000,00 грн, в сумі 7 500 00,00 грн.

Досліджуючи правомірність висновків відповідача щодо необхідності апостиля, суд зазначає та враховує таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін і доказовою силою офіційних документів.

Законом №2783-IX, який набрав чинності 23.12.2022, зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікованого Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР.

Таким чином, положення Закону №2783-IX належать застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, з 23.12.2022. Після зупинення дії Конвенції від 22.01.1993, остання не застосовуватиметься у відносинах з рф. Таким чином, документи, видані компетентними органами рф приймаються на території України виключно за умови легалізації, в цьому випадку, проставлення апостилю.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи те, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане 01.04.2013 в рф, станом на 24.02.2022 приймалося на території України без спеціального посвідчення, вимога про необхідність проставлення апостилю є необґрунтованою. Відповідач не довів того, що подане позивачем свідоцтво станом на 24.02.2022 не приймалося на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, при прийнятті пункту 6 рішення, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 28.07.2023 №247/168, затвердженого Міністром оборони України 31.07.2023, відповідач помилково вважав необхідним наявність апостилю на свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 , що зумовило призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 1/2 частини 1500000 грн, в сумі 7500000 грн 00 коп. Тому вказаний пункт є протиправним та його слід скасувати.

Суд зазначає, що достатнім та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.05.2023 відповідно до вимог законодавства та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У позовній заяві зазначено, що витрати на правничу допомогу становлять 10000,00 грн.

Щодо цього суд зазначає та враховує таке.

Положеннями пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Визначаючи суму компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги від 15.08.2023; додаток 1 до вказаного договору; акт прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера №3 від 21.12.2023; ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ВХ №1056483; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000279; посвідчення адвоката України №000324, видане 11.09.2019.

Між позивачем та адвокатом Касянюк Аллою Анатоліївною 15.08.2023 укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого:

- клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати юридичну (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, у Хмельницькому окружному адміністративному суду та Сьомому апеляційному адміністративному суді (пункт 1.1);

- адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта з питань визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (підпункт 2.1.1 пункту 2.1);

- гонорар складається з суми вартості послуг, зазначені в додатку 1 до цього договору (пункт 4.2);

- договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 1 (одного) року (пункт 6.1).

За змістом додатку 1 до вказаного договору за домовленістю сторін встановлюється оплата гонорару за договором про надання правничої допомоги від 15.08.2023 у розмірі 10000,00 грн.

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2023 позивачу надано такі послуги:

1) надання консультації (дата - 15.08.2023, вартість - 500,00 грн);

2) підготовка запиту про отримання офіційної інформації до Міністерства оборони України (дата - 15.08.2023, вартість - 500,00 грн);

3) підготовка запиту про отримання офіційної інформації до Другого відділу Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (дата - 15.08.2023, вартість - 500,00 грн);

4) підготовка та направлення адвокатського запиту Касянюк А.А. до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (дата - 05.09.2023, вартість - 500,00 грн);

5) підготовка та направлення повторного адвокатського запиту Касянюк А.А. до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (дата - 28.09.2023, вартість - 500,00 грн);

6) виїзд до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання відповіді на адвокатський запит (дата - 16.10.2023, 17.10.2023, вартість - 500,00 грн);

7) вивчення судової практики в аналогічних справах (дата - 10.10.2023, вартість - 500,00 грн);

8) вивчення документів, отриманих від Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (дата - 18.10.2023, вартість - 300,00 грн);

9) підготовка позовної заяви (дата - 10.10.2023, 18.10.2023, 19.10.2023, 20.10.2023, вартість - 2000,00 грн);

10) формування додатків до позовної заяви (дата - 20.10.2023, вартість - 300,00 грн);

11) підготовка заяви про усунення недоліків (дата - 03.11.2023, вартість - 500,00 грн);

12) підготовка заяви про надіслання документів по справі №560/18800/23 на електронну адресу (дата - 11.12.2023, 15.12.2023, вартість - 400,00 грн);

13) підготовка відповіді на відзив (дата - 19.12.2023, 21.12.12023, вартість - 2000,00 грн);

14) надання консультацій (на протязі ведення справи, вартість - 1000,00 грн).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 21.12.2023 отримано від позивача 10000,00 грн.

Оцінюючи подані документи, якими обґрунтовано реальність надання послуг, суд дійшов висновку, що час та види наданих послуг, зазначені в акті прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2023, є неспівмірними з розглядом справи №560/18800/23.

В акті прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2023 не зазначено конкретизації витраченого часу щодо кожної, з наведених в акті, послуг. Зазначення дати надання послуги не є кількістю часу, витраченого на здійснення відповідних дій.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, суд зазначає, що такий вид правничої послуги, як "підготовка позовної заяви" включає в себе і ряд інших супутніх послуг таких, як: підготовка запитів; вивчення судової практики; вивчення документів. Таким чином, перелічені супутні послуги охоплюються, відповідно, поняттями "підготовка позовної заяви".

Крім того, предмет спору в цій справі не є значно складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у справі №560/18800/23 вимагала значного обсягу часу та за своїми характеристиками була віднесена до обсягу складних справ.

Щодо зазначення в акті про складення відповіді на відзив, суд зазначає, що ця послуга не відповідає критерію "неминучості", оскільки правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив вже була сформована в позовній заяві, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин, спрямованого на заперечення доводів відповідача не надано.

Розподілу судових витрат підлягають лише ті витрати, що безпосередньо стосуються судової справи та її предмета, а тому, надання консультацій та виїзд до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання відповіді на адвокатський запит не стосується розгляду конкретної судової справи.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, суд вважає розмір вартості наданих послуг, визначених в акті прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2023, неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, та, відповідно, вимоги про відшкодування 10000,00 грн як витрат на правничу допомогу - необґрунтованими.

Водночас, суд вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 2000,00 грн, яку слід стягнути на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункту 6 рішення, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 28.07.2023 №247/168, затвердженого Міністром оборони України 31.07.2023.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2023 відповідно до вимог законодавства та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 )
Відповідач:Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський 6, м. Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)
Третя особа:Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Героїв Майдану 61, м. Хмельницькиц, Хмельницька область, 29001 , код ЄДРПОУ - 08202826)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк