Справа № 308/22490/23
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря Гефнер К.-С.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Вовканича А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №1091068 від 08.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою ЕНА №1091068 від 08.12.2023 року заступником командира взводу старшим лейтенантом поліції Михайлишин Ігнатом Миколайовичем його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що 08.12.2023 року о 20:53 годині в м. Ужгород по вул. Капушанська (Перемоги), він керуючи транспортним засобом на нерегульованому перехресті не надав перевагу в русі пішоходам, не пред`явив водійське посвідчення відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4.а.ПДР.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено жодного належного, допустимого та достатнього доказу порушення ним ПДР в частині не надання переваги в русі пішоходам.

Щодо не пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб вказує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Однак, в даному випадку підстав для перевірки документів на право керування транспортним засобом, у посадової особи відповідача не було.

Також посилається на недотримання працівниками поліції при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності вимог ст.ст.247,251, 256, 258, 268, 279, 280, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України N 1395 від 07.11.2015 року.

Ухвалою суду від 21.12.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем 30.01.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує. Вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стверджує, що долучений до матеріалів справи відеозапис, підтверджує факт порушення позивачем ПДР та свідчить про доведеність правомірності прийнятої постанови.

Зазначає що позивачем у свою чергу не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Також долученим відеозаписом підтверджується, що позивач відмовився пред`явити до перегляду документи передбачені в пункті 2.1 ПДР України та порушив вимогу п. 2.4.а ПДР України. відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, з підстав дотримання поліцейським вимог чинного законодавства при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення учасників провадження, оглянувши відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського та патрульного автомобіля, дослідивши матеріали адміністративного позову, судом встановлено наступне.

08.12.2023 року о 21 год 54 хв. екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгород, вул. Капушанська, 130 зупинив автомобіль «Kia Optima» номерний знак « НОМЕР_1 », з підстав того, що водій транспортного засобу не надав перевагу у русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході.

Під час зупинки транспортного засобу «Kia Optima» номерний знак « НОМЕР_1 » на вимогу поліцейського пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України водій відмовився.

Особу водія було встановлено як ОСОБА_2 .

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.2.4.а та 18.1. ПДР України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП заступником командира взводу старшим лейтенантом поліції Михайлишин Ігнатом Миколайовичем на водія було складено постанову ЕНА №1091068 від 08.12.2023 року, якою накладено стягнення за більш серйозне правопорушення із числа вчинених за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

У відповідності до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.11 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію»).

Згідно зі ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оглянутого відеозапису, зокрема з відео реєстратора з автомобіля поліції, вбачається, що позивач не зупинив свій автомобіль, не зменшив швидкість перед пішохідним переходом та не надав перевагу в русі пішоходу, який вже знаходився на переході і переходив дорогу.

З відеозапису встановлено, що о 20 год 53 хв 45 с з лівої сторони пішохідного переходу на ньому стоїть людина і прямує до іншої сторони проїжджої частини.

Після зупинки транспортного засобу позивача поліцейський представився, пояснив причину зупинку транспортного засобу. Зокрема на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського на 57- ій секунді відеозапису поліцейський задає запитання водію: «Чому не пропустили пішохода?» водій відповідає: «Бо вона в чорному одязі».

На 50 - ій хвилині відеозапису з нагрудної камери поліцейського заступник командира взводу 1 роти 2 - Михайлишин І.М. розпочинає розгляд справи за порушення вимог пункту 18.1. ПДР України про що повідомляє позивача. На вимогу позивача йому було пред`явлено поліцейським до перегляду докази вчинення ним правопорушення, зачитано його права передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.

Після дослідження доказів встановлено факт правопорушення позивачем пункту 18.1. ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.122 КУпАП.

З дослідженого відеозапису також встановлено, що позивач відмовився пред`явити працівнику поліції документи передбачені в пункті 2.1 ПДР України, чим порушив вимогу п. 2.4.а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Після завершення розгляду справи працівником поліції винесено постанову серії ЕНА №1091068 від 08.12.2023 року за ч.1 ст. 126 КУпАП та вручено її позивачу.

Отже, поліцейські під час розгляду справи про адміністративне правопорушення діяли у відповідності до вимог чинного законодавства України у межах своїх повноважень.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дійчи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Враховуючи, що відповідач виконав покладений на нього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності свого рішення, суд приходить до висновку, що постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії ЕНА №1091068 від 08.12.2023 слід залишити в силі, а в задоволенні позову ОСОБА_2 , відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 122, 247, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №1091068 від 08.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 29.02.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник