Справа № 240/1020/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/1020/22

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Коростенської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії. Просить суд визнати протиправною бездіяльність Коростенської міської ради щодо неприйняття на черговій сесії VIII скликання рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сінгаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області та зобов`язати Коростенську міську раду на найближчому пленарному засідання розглянути проект рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 вищезазначену земельну ділянку.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач відзив на даний адміністративний позов не подав.

Ухвалою суду від 13.02.2024 витребувано у Коростенської міської ради належним чином ззавірені копії:

- рішення восьмої сесії VIII скликання Коростенської міської ради від 19.08.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сінгаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, а також копію протоколу засідання відповідної сесії щодо розгляду даного питання;

- рішення IX сесії VIII скликання Коростенської міської ради від 23.09.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сінгаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, а також копію протоколу засідання відповідної сесії щодо розгляду даного питання;

- рішення XI сесії VIII скликання Коростенської міської ради від 25.11.2021 стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сінгаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, а також копію протоколу засідання відповідної сесії щодо розгляду даного питання.

26.02.2024 до суду надійшли витребовувані докази. Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд встановив наступне.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність або користування регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом безспірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту", зокрема, п.14 ст.12 вищевказаного Закону передбачає першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 18.08.2020 за №272-УБД позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Коростенського району Житомирської області, за межами населених пунктів Сингаївської сільської ради. В подальшому розроблений за замовленим у ТОВ "Еліт Центр" даний проект землеустрою було погоджено у встановленому порядку, що підтверджується висновком про розгляд документації з землеустрою ГУ Держгеокадастр у Житомирській області від 08.12.2020. Слід зазначити, що вказаний проект землеустрою було погоджено без зауважень.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :22:000:0200 площею 2,0 га з метою передачі у власність. За результатами розгляду вказаного клопотання позивача листом № 764/2509 від 26.08.2021 за підписом міського голови повідомлено, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі даної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яке виносилося 19 серпня 2021 року на розгляд сесії VII скликання Коростенської міської ради, не прийнято, оскільки не набрало достатньої кількості голосів відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування".

08.09.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :22:000:0200 площею 2,0 га з метою передачі у власність, проте знову отримав відмову у формі листа від 27.09.2021 №820/2509.

26.10.2021 позивачем втретє звернувся до відповідача із аналогічною заявою. Листом від 01.12.2021 №898/25-09 відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :22:000:0200 площею 2,0 га з метою передачі у власність.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховується, що згідно зі статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, статтями 12, 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 ЗК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частин 8-10 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (у редакції, чинній на момент погодження проекту землеустрою).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 186 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Як передбачено частиною сьомою статті 186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

З 27.04.2021 частину 9 статті 118 ЗК (у редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) викладено у новій редакції "Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність". Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 цієї статті).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законом було передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян.

Отже, відповідно до статті 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-ІХ) органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації

Разом з тим, норми частини дев`ятої статті 118 ЗК України (в редакції Закону № 1423-ІХ), яка регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, не надають відповідному органу місцевого самоврядування після погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймати будь-яке інше рішення ніж про його затвердження та надання такої земельної ділянки у власність. Водночас з аналізу статті 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-ІХ) слідує, що перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач, маючи право безоплатно набути у власність земельну ділянку за рахунок земель державної власності, отримав відповідний дозвіл та дотримався визначеної законодавством процедури виготовлення та погодження проекту землеустрою. Так, позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку. Наданий позивачем разом із проектом землеустрою висновок державної експертизи землевпорядної документації, здійснений експертами державної експертизи Головного управління Держгеркадастру у Житомирській області, свідчить про те, що проект землеустрою погоджений. Відтак, позивач погодив проект землеустрою у встановленому порядку.

У постановах від 24.01.2020 у справі №316/979/18 та від 30.08.2018 у справі №81586/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. Відповідач не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку, у відповідача були відсутні підстави для відмови у затвердженні такого проекту землеустрою.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Згідно з Рекомендацією №К (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі повноваження щодо затвердження проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови, визначено ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен ухвалити позитивне рішення. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.02.2021 у справі №240/9214/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач фактично ухилився від розгляду заяви позивача про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не передбачено законом, тому така бездіяльність не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України. Тому, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Коростенської міської ради (вул. Михайла Грушевського, 22, м. Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11500. Код ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Коростенської міської ради щодо неприйняття на черговій сесії VIII скликання рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сінгаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області

Зобов`язати Коростенську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сінгаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович