Справа № 500/3021/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 500/3021/23 пров. № А/857/22211/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року (суддя Дерех Н.В. ухвалене в м. Тернополі) у справі № 500/3021/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправним рішення Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області щодо повернення без розгляду декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства; зобов`язати Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 01.06.2023 та оформити і надати йому постійний паспорт громадянина України.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, оформлене листом №О-31/6/6101-23/6101.2.1/5212-23 від 06.06.2023 щодо повернення без розгляду ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства. Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року та прийняти постанову якою відмовити повністю в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є прийняття клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави (в даному випадку російської федерації) від особи у встановлений законодавством іноземної держави строк. Вважає, що подання ОСОБА_1 01.06.2023 декларації про відмову від іноземного громадянства без актуальної, незалежної причини її подання, є необґрунтованим та передчасним заходом. Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про те, «що неотримання позивачем документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від нього причин, і позивачу кореспондує право звернення з Декларацією про відмову від іноземного громадянства, яким, у даному випадку, позивач і скористався», є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не звертався за отриманням документа про припинення громадянства російської федерації, відповідних доказів про таке звернення не надав, лише описав в позовній заяві чому, на його думку, він не може виконати подане зобов`язання «реалізувати дану процедуру», що в свою чергу свідчить про його пасивну бездіяльність.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 07.04.2021 позивачем подано заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Разом з вказаною заявою позивачем подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, згідно якого позивач зобов`язувався протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України припинити громадянство (підданство) російської федерації, і подати органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. Також, позивач зазначив про те, що у разі неотримання ним з незалежних причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації, позивач зобов`язується подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

Як видно з довідки №67/2021 про реєстрацію особи громадянином України, позивач набув громадянства України на підставі частини першої ст. 8 Закону України "Про громадянство України" з 30.06.2021.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу видане тимчасове посвідчення НОМЕР_1 , яке відповідно до Закону України "Про громадянство України" посвідчує особу і підтверджує її належність до громадянства України.

ОСОБА_1 01.06.2023 звернувся до Управління ДМС у Тернопільській області із заявою, в якій повідомив про те, що ним було взято на себе зобов`язання після набуття громадянства України відмовитись від громадянства російської федерації, однак отримати документ про припинення громадянства російської федерації, він не може з незалежних від нього причин, а тому просив прийняти відповідну декларацію про відмову від іноземного громадянства. До вказаної заяви позивачем долучено Декларацію про відмову від іноземного громадянства (форма 45, затверджений Наказом МВС України 16.08.2012 №715).

Як вбачається з листа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області №О-31/6/6101-23/6101.2.1/5212-23 від 06.06.2023 позивача повідомлено про наступне. Зазначено, що статтею 1 Закону України Про громадянство України визначено правові підстави, за наявності яких особа може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав. Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури. За наявності вищевказаних причин відповідно до абзацу шістнадцятого статті 1 Закону особа, яка набула громадянство декларацію про відмову від іноземного громадянства. Відповідач вказав, що ураховуючи те, що ДМС є центральним органам виконавчої влади, який відповідно до статті 6 Конституції України здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України, ДМС в своїй діяльності може керуватися виключно офіційною інформацією отриманою в порядку визначеному законодавством України та чинними міжнародними угодами. А тому, відповідач дійшов висновку, що декларацію позивача про відмову від іноземного громадянства від 01.06.2023 слід повернути без розгляду, оскільки відсутня актуальна незалежна причина для її подання.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, оформленим листом, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Законом України від 18.01.2001 №2235-III Про громадянство України (далі Закон №2235-III) громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Слід зазначити, що статтею 6 Закону №2235-III встановлено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Згідно частини 5 статті 8 Закону №2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Частиною 1 статті 9 Закону №2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Як передбачено пунктом 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Разом з тим, частиною 1 статті 1 Закону №2235-III передбачено, що незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури частина.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції вірно зазначив, що незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави є три самостійні обставини: 1) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено; 2) відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи; 3) нездійснення такої процедури.

Частиною 6 статті 8 Закону №2235-III встановлено, що для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано: 1) іноземцем, якого визнано біженцем або якому надано притулок в Україні, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні; 2) іноземцем, який постійно проживає в Україні на законних підставах та є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, - заяву про зміну громадянства; 3) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить (проходив) військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 4) іноземцем із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 5) іноземцем, його подружжям, які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи без розгляду декларацію позивача про відмову від іноземного громадянства, відповідач покликається на те, що відсутня актуальна незалежна причина на її подання.

Разом з тим позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відмовитись від російського громадянства з 24.02.2022 року не може, оскільки, існують незалежні від нього обставини, що перешкоджають отриманню документа про припинення російського громадянства, а саме, нездійснення процедури припинення громадянства консульствами російської федерації внаслідок призупинення прийому громадян в Україні.

З листа Міністерства закордонних справ України від 12.04.2023 №202/36-149-41462 вбачається, що 23.02.2022 Міністерство отримало ноту російської сторони про евакуацію цього ж дня персоналу свого посольства та консульських установ рф на території України у зв`язку із ухваленням відповідного рішення керівництвом російської федерації. Відповідно, 23.02.2022 всі консульські посадові особи та консульські службовці установ рф на території України, які були акредитовані МЗС, виїхали з України.

Слід зазначити, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3). Станом на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду даної справи в суді дія воєнного стану продовжена згідно з відповідними Указами Президента України.

У зв`язку зі збройною агресією та масованим вторгненням збройних сил російської федерації в Україну 24.02.2022 були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що посольства та консульства російської федерації в Україні припинили свою діяльність, що підтверджується також вищевказаним листом Міністерства закордонних справ України від 12.04.2023 №202/36-149-41462, наявним в матеріалах справи.

Також, згідно листа акціонерного товариства "Укрпошта" від 10.04.2023 за №103.003.-2829-23, з 24.02.2022 Укрпошта не здійснює пересилання відправлень до російської федерації, в тому числі шляхом транзиту через інші країни.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у спірному випадку Управлінням Державної міграційної служби України в Тернопільській області при розгляді заяви позивача про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства не було надано оцінку обставинам, зазначеним у зверненні позивача до відповідача при поданні декларації, в тому числі щодо розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією та відсутності посольств та консульств російської федерації в Україні, та можливості пересилання поштової кореспонденції.

Поряд з цим, відсутність у чинному законодавстві України альтернатив або відповідного правового механізму вирішення подібних спірних правовідносин нівелює реалізацію права особи з огляду на неможливість де-факто ним скористатися, незважаючи на його проголошення де-юре та не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими Законом №2235-III.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неотримання позивачем документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від нього причин, відтак суд вважає, що позивачу кореспондує право звернення з Декларацією про відмову від іноземного громадянства, яким, у даному випадку, позивач і скористався.

Разом з тим, відповідачем подана Декларація по суті не була розглянута, а повернута позивачу без розгляду.

Зважаючи на все викладене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, оформлене листом №О-31/6/6101-23/6101.2.1/5212-23 від 06.06.2023 щодо повернення без розгляду ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства слід визнати протиправним та його скасувати, а належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2023 про прийняття Декларації про відмову від громадянства російської федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи все викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі №500/3021/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга