Справа № 240/28623/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року виходячи з базового місяця для її обчислення січень 2008 року, а також дії щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення, невиплати грошової компенсації за речове майно та щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільнення та зобов`язання вчинити відповідні дії та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно не виплатив належну йому компенсацію за речове майно та індексацію грошового забезпечення, а відповідно і не включив її розмір при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку з чим уважає, що має право на середній заробіток за час затримки розрахунку.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, надано час для подання відзиву на позовну заяву та витребувано у відповідача відомості щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із зазначенням базового місяця використаного при розрахунку; інформацію (рапорти) ОСОБА_1 щодо проведення виплати компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 01 січня 2018 року, довідки про вартість речового майна, що належало до видачі; інформацію щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з обрахунком її розміру, який виплачений ОСОБА_1 .
На виконання вимог ухвали суду, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що ОСОБА_1 було нараховано та виплачено індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2016 року відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року по справі 240/5016/18. Зауважує, що витягом з розрахунково-платіжної відомості №151 від 21 червня 2018 року підтверджено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки сума індексації грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення. Всі інші документи надати не має можливості, оскільки документи за відповідний період були знищені в екстреному порядку під час повномасштабного вторгнення російської федерації 24 лютого 2022 року з метою запобігання витоку інформації та заволодіння нею ворогом.
Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, з підтвердженням направлення іншій стороні, докази знищення документів, що містили інформацію, яка б підтверджувала нарахування та виплату ОСОБА_1 спірних виплат, зокрема, але не виключно, акти про знищення та зупинено провадження у справі.
На виконання вимог ухвали суду відповідач подав витребувані судом докази, а саме копію телеграми Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 25 лютого 2022 року №117/1772; копію акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду фінансової служби №612 від 16 березня 2023 року, в якому зазначено, що документи які містили інформацію, яка б підтверджувала нарахування та виплату ОСОБА_1 спірних виплат, були долучені до меморіального ордеру №17/14 (пункт 12 акта). Крім цього, Військовою частиною було здійснено електронний запит в АТ КБ «ПриватБанк» щодо отримання відомостей з реєстру зарахувань за РНОКПП ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ). На вказаний запит отримано відповідь, що протягом 2019 року було 2 зарахування від військової частини в квітні та липні. Саме зарахування, яке було здійснено в квітні 2019 року і є компенсація за неотримане речове майно ОСОБА_1 , а в липні 2019 року здійснена виплата індексації грошового забезпечення за рішенням суду.
Ухвалами суду від 10 січня 2024 року поновлено провадження у справі та залишено позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в частині нарахування і виплати індексації.

Ухвалами суду від 28 лютого 2023 року залишено без розгляду частину позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, продовжено розгляд справи, а також закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

З урахуванням наведеного, дослідженню судом підлягають позовні вимоги щодо перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та виплати грошової компенсації за речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2018 року.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що позивач проходив військову та наказом командира В/ч НОМЕР_1 №110 від 01 червня 2018 року звільнений з військової служби у відставку.

З наявного у матеріалах справи витягу з розрахунково-платіжної відомості №151 від 21 червня 2018 року убачається, що ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 112134,00 грн.

Після цього, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року №240/5016/18, яке набрало законної сили 07 травня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день виключення зі списків особового складу частини (01 червня 2018 року) із встановленням базового місяця для обчислення індексації січень 2016 року.

У зв`язку з повномасштабного вторгнення російської федерації 24 лютого 2022 року, з метою запобігання витоку інформації та заволодіння нею ворогом, всі документи В/ч НОМЕР_1 за зазначений період були знищені в екстреному порядку, що підтверджується копіями телеграми Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 25 лютого 2022 року №117/1772 та акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду фінансової служби №612 від 16 березня 2023 року.

Однак, В/ч НОМЕР_1 було здійснено електронний запит в АТ КБ «ПриватБанк» щодо отримання відомостей з реєстру зарахувань за РНОКПП ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ).

Відповідно до відомості зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) за період з 24 квітня 2019 року по 29 липня 2019 року за ІПН ( НОМЕР_2 ) позивачу 24 квітня 2019 року виплачено компенсацію за неотримане речове майно та 29 липня 2019 року індексацію грошового забезпечення у сумі 39930,20 грн (ураховуючи, що рішення суду від 20 грудня 2018 року №240/5016/18, яким зобов`язано В/ч НОМЕР_1 виплатити індексацію грошового забезпечення, набрало законної сили 07 травня 2019 року).

Уважаючи дії відповідача щодо невиплати, зокрема, одноразової грошової допомоги без урахування в її розмірі індексації грошового забезпечення та компенсації за речове майно протиправним, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Основним нормативно-правовим актом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-ХІІ).

Відповідно до пункту 2 статті 15 цього Закону у разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 2 статті 9 Закону України №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 3 цієї правової норми закріплено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1282-XII).

Статтею 1 названого Закону з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно статті 2 названого Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У частині 6 цієї правової норми вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями статті 4 Закону України №1282-ХІІ закріплено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Закону України №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 6 Закону України №1282-XII визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації наведеної бланкетної норми Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року №1078 затвердив «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» (далі Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (пункт 2 Порядку №1078).

Пунктом 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.

Отже, враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №820/3211/17, від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19 та від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18.

Суд уважає, що позивач довів обставини протиправності дій відповідача щодо не донарахування та недоплати одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена пунктом 2 статті 15 Закону України 2011-ХІІ із урахуванням індексації грошового забезпечення.

Щодо позовної вимоги про виплату компенсації за речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2018 року, суд зауважує на таке.

Як установлено судом, через повномасштабне вторгнення російської федерації 24 лютого 2022 року, з метою запобігання витоку інформації та заволодіння нею ворогом, всі документи за відповідний період були знищені В/ч НОМЕР_1 в екстреному порядку, що підтверджується копіями телеграми Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 25 лютого 2022 року №117/1772 та акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду фінансової служби №612 від 16 березня 2023 року.

У зв`язку з чим, В/ч НОМЕР_1 не може надати суду докази обрахунку розміру та виплати спірної компенсації за неотримане речове майно.

Однак, В/ч НОМЕР_1 було здійснено електронний запит в АТ КБ «ПриватБанк» щодо отримання відомостей з реєстру зарахувань за РНОКПП ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ).

Відповідно, до відомості зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) за період з 24 квітня 2019 року по 29 липня 2019 року за ІПН ( НОМЕР_2 ) позивачу 24 квітня 2019 року виплачено компенсацію за неотримане речове майно.

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року позивачу було запропоновано надати докази на спростування тверджень відповідача щодо виплачених йому індексації грошового забезпечення та компенсації за речове майно. Однак таких доказів позивач суду не надав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

З огляду на вказане, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсації за речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2018 року задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи установлені обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Ураховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування у складі грошового забезпечення, з якого вона нараховується, індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого вона нараховується, індексації грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис