Справа № 200/1655/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року справа №200/1655/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 р. у справі № 200/1655/23 (головуючий І інстанції Череповський Є.В. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №43 від 04.012023 про відмову в перерахуванні пенсії-переходу на інший вид пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, відповідно до Закону України Про державну службу;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи: з 18.11.1985 по 24.09.1986 на посаді завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти Добропільська, Добропільського міського комітету ЛКСМ України; з 24.09.1986 по 01.02.1987 на посаді завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти Красноармійська, Добропільського міського комітету ЛКСМ України; з 01.02.1987 по 06.01.1988 на посаді інструктора Добропільського міського комітету ЛКСМ України; з 06.01.1988 по 21.01.1991 на посаді завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти ім. XXI сьезда КПРС, Добропільського міського комітету ЛКСМ України; з 12.09.2000 по 01.01.2001 на посаді спеціаліста першої категорії відділу організації зайнятості населення та соціальних гарантій Добропільського міського центру зайнятості; з 02.01.2001 по 02.04.2001 на посаді спеціаліста першої категорії відділу взаємодії роботодавцями, в зв`язку зі зміною структури Добропільського міського центру зайнятості; з 03.04.2001 по 22.12.2003 на посаді спеціаліста по питанням оплати праці та трудових відносин першої категорії в Добропільському міському управлінні праці та соціального захисту населення; з 23.12.2003 по 01.12.2004 на посаді державного податкового інспектора відділу стягнення податкового боргу з кадрового резерву Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції; з 01.12.2004 по 06.09.2005 на посаді старшого державного податкового ревізора- інспектора відділу стягнення податкового боргу з кадрового резерву Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції; з 06.09.2005 по 27.01.2006 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу нарахування прострочених податкових зобов`язань з кадрового резерву Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції; з 05.02.2007 по 31.12.2021 на посадах державних податкових інспекторів в податкових органах, а саме в Добропільській об`єднаній державній податковій інспекції Донецької області Державної податкової служби, Добропільській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління міндоходів у Донецькій області, Головному Управлінні ДФС у Донецькій області, Добропільській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області та Головному Управлінні ДПС у Донецькій області.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, яку призначити та розрахувати відповідно до Закону України Про державну службу, починаючи з 30.12.2022.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року позов задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №43 від 04.01.2023 року про відмову в перерахуванні пенсії-переходу на інший вид пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, відповідно до Закону України Про державну службу.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ Про державну службу з 30.12.2022 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 18.11.1985р. по 24.09.1986р., з 24.09.1986р. по 01.02.1987р., з 01.02.1987р. по 06.01.1988р., з 06.01.1988р. по 24.10.1990р., з 05.07.2001р. по 22.12.2003р., з 23.12.2003р. по 31.12.2003р., з 01.01.2004р. по 27.01.2006р., з 05.02.2007р. по 31.08.2013р., з 01.09.2013р. по 04.08.2015р., з 05.08.2015р. по 01.05.2016р., з 02.05.2016р. по 03.09.2018р., з 04.09.2018р. по 27.08.2019р., з 28.08.2019р. по 14.01.2021р., з 15.01.2021р. по 31.12.2021р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

В обгартування апеляційної скарги зазначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку приймання, оформлення і розгляд документів відповідно до Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передає і вся до органу. що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації).фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

У випадку звернення за призначенням пенсії через веб-портал з використанням електронної системи BankID. виплата пенсії здійснюється, не пізніше ніж через місяць, після пред`явлення до органу, шо призначає пенсію, заявником або представником заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законним представником оригіналів документів, що підтверджують право на пенсію.

Так, 30.12.2022 позивач звернулася до Головною управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону Україну «Про державну службу».

З 1 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-V1I1 (далі - Закон № 889) яким передбачено новий порядок та умови призначення пенсії державним службовцям.

Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-Vlll визначено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723) для осіб, які на день набрання чинності Законом №889 (на 01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, або які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу, па посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України не залежно від факту роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плані, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями. - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Статтею 25 Закону № 3723 визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців.

Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Відповідно до ст. 343.1 Податкового Кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723.

Відповідно, робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по 04.07.2001.

Відповідно записів трудової книжки позивачка працювала в Допропільському міському управлінні праці та соціального захисту населення з 03.04.2001 по 22.12.2003. з 31.10.2001 присвоєно 13-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239. Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно, робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по 04.07.2001 року.

Також позивач з 23.12.2003 по 27.01.2006 працювала в Допропільській об`єднаній державній податковій інспекції на посаді головного державного податкового інспектора з присвоєнням спеціального звання інспектора податкової служби ІІІ рангу та з 05.02.2007 по 03.09.2018 на посаді головного державного податкового інспектора з присвоєнням спеціального звання інспектора податкової служби. З 04.09.2018 но 17.01.2022 в Головному управлінні Допропільської державної податкової інспекції. Посада не належать до посад віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723.

Стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889), без врахування періоду робот в органах податкової інспекції та в органах місцевого самоврядування, яким присвоюються спеціальні звання, становить 9 місяців 23 дні.

Враховуючи зазначене, скаржник вважає, що для перерахунку пенсії позивача щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутні підстави.

Також скаржник не погоджується з рішенням суду в частині зобов`язання стягнути судовий збір з Головною управління Пенсійною фонду України в м. Києві, оскільки Пенсійний фонд функціонує як самостійна фінансова структура, його кошти не входять до державного бюджету і не можуть бути використані на інші цілі, крім виплати пенсій і допомоги. Враховуючи вищевикладене, законних підстав для стягнення з Управління на користь позивача коштів на оплату судових витрат не має.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач є пенсіонером перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 та вкладишу до трудової книжки НОМЕР_3 , позивач працювала: 18.11.1985 - затверджена на посаду завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти Добропільська. Протокол бюро № 25 від 13.11.1985 року (запис №12); 24.09.1986 - затверджена на посаду завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти Красноармійська. Протокол бюро № 50 від 03.10.1986 року (запис №13); 01.02.1987 - затверджена на посаду інструктора МКЛКСМУ. Протокол бюро №10 від 01.02.1987 року (запис №14); 06.01.1988 - затверджена на посаду завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти імені XX1 з`їзду КПРС. Протокол бюро № 33 від 06.01.1988 року (запис№15); 21.01.1991 - звільнена по переводу в Добропільске РБУ №1 згідно ст.36 п.5 КЗпП УРСР. Протокол бюро №36 від 16.01.1991 року (запис №16); 12.09.2000 - прийнята на посаду спеціаліста першої категорії відділу організації зайнятості населення та соціальних гарантій Добропільського міського центру зайнятості (запис № 35); 12.09.2000 - прийнята присяга державного службовця (запис №36); 12.09.2000 - присвоєний 13 ранг державного службовця (запис №37); 01.01.2001 - призначена на посаду спеціаліста першої категорії відділу взаємодії з роботодавцями, в зв`язку зі зміною структури Добропільського міського центру зайнятості (запис №38); 02.04.2001 - звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (запис №39); 03.04.2001 - прийнята по конкурсу в Добропільське міське управління праці та соцзахисту населення спеціалістом по питанням оплати праці та трудових відносин першої категорії (запис №40); 31.10.2001 - прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування (запис №41); 31.10.2001 - встановлено 13 ранг в категорії посадової особи місцевого самоврядування (запис №42); 03.04.2003 - призначено 12 ранг в категорії посадової особи місцевого самоврядування (запис №43); 23.12.2003 - звільнена за згодою сторін ст.36 п.1 КЗпП України (запис №44); 23.12.2003 - прийнята на посаду державного податкового інспектора відділу стягнення податкового боргу з кадрового резерву Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції (запис № 45); 23.12.2003 - присвоєно спеціальне звання-інспектора податкової служби 3 рангу (запис №46); 01.12.2004 - призначена на посаду старшого державного податкового ревізора- інспектора відділу стягнення податкового боргу, з кадрового резерву Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції (запис №47); 06.09.2005 - призначено на посаду головного державного податкового ревізора- інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов`язань, з кадрового резерву Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції (запис №48); 27.01.2006 - звільнена з займаної посади за ст.36 п.1 КЗпП України, у зв`язку з угодою сторін (запис №49); 05.02.2007 - прийнята на посаду головного державного податкового інспектора організаційно-рознорядчого сектору по конкурсу до Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції (запис №52); 05.02.2007 - присвоєно спеціальне звання-інспектора податкової служби 2 рангу (запис №53); 13.11.2008 - призначена з кадрового резерву на посаду завідувача організаційно-рознарядчого сектору (запис №54); 05.02.2009 - присвоєно чергове спеціальне звання-інспектора податкової служби 1 рангу (запис №55); 07.02.2011 - присвоєно чергове спеціальне звання-інспектора податкової служби 3 рангу (запис №56); 13.03.2012 - у зв`язку з реорганізацією призначена в порядку переведення на посаду завідувача організаційно-рознорядчого сектору Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області ДПС (запис №57); 01.08.2013 - у зв`язку з реорганізацією призначена в порядку переведення на посаду завідувача сектору організації діяльності та контролю виконання документів Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецької області (запис №58); 01.08.2013 - присвоєно черговий ранг 11 - державного службовця (запис №59); 01.01.2014 - присвоєно чергове спеіальне звання - радник податкової та митної справи 3 рангу (запис №60); 05.08.2015 - у зв`язку з реорганізацією Добропільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецький області шляхом приєднання до Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області призначена на посаду завідувача організаційно-розпорядчого сектору (запис №61); 24.03.2016 у зв`язку зі змінами в організаційній структурі призначена на посаду завідувача сектору організації роботи (запис №62); 22.02.2017 - переведено на посаду головного державного інспектора з питань організації роботи у зв`язку зі змінами в орг. структурі та штатному розписі (запис №63); 03.09.2018 - звільнена з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Головному Укправлінні ДФС у Донецькій області відповідно до п.2 ч.1 ст. 41 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889 Про державну службу п.5 ст. 36 КЗпП України (запис №64); 04.09.2018 - призначена в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора сектору організаційного забезпечення Покровсько-Добропільського Управляння (запис №65); 27.08.2019 - звільнена у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управління ДФС у Донецькій області, пункт 5 частини 1 ст.36 КЗпП України (запис №66); 28.08.2019 - призначена в порядку переведення з Головного управління ДФС у Донецькій області на посаду старшого державного інспектора сектору забезпечення роботи Покровсько-Добропільського управління (запис №67); 28.08.2019 - присвоєний 6 ранг державного службовця (запис №68); 15.09.2020 - переведено на посаду старшого державного інспектора відділу обліку платежів та зведеної звітності управління електронних сервісів (запис №69); 14.01.2021 - звільнена в порядку переведення до Головного управління ДПС у Донецькій області як відокремленого підрозділу Держаної податкової! служби, п.2 ч. 1 ст. 41 Закону України Про державну службу (запис № 70); 15.01.2021 - призначена в порядку переведення з Головного управління ДПС у Донецькій області на посаду старшого державного інспектора відділу обліку платежів та зведеної звітності управляння електронних сервісів (запис №71); 17.01.2022 - припинено державну службу та звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, пункт 7 частини 1 статті 83 Закону України Про державну службу (запис №72).

Окрім записів у трудовій книжці, робота на посаді завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ підтверджується архівною довідкою за №04-9/Я-552 від 20.09.2000 року, яка видана Державним архівом Донецької області, у якій зазначено на підставі яких постанов бюро Добропільського горкому комсомолу та протоколів засідань бюро Добропільського МК ЛКСМУ Позивач була затверджена на посади.

30.12.2022 позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про переведення з пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. (Закон №1058-ІV), на пенсію за віком відповідно до ЗУ Про державну службу від 10.12.2015р. (Закон №889-VIII).

За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянувши заяву та надані документи, рішенням №43 від 04 січня 2023 року відмовило в переведенні з пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. (Закон № 1058-ІV), на пенсію за віком відповідно до ЗУ Про державну службу від 10.12.2015р. (Закон №889-VIII). Як на підставу такого рішення, Відповідач посилається на те, що статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (далі - Закон № 3723-XII) для осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VІІІ (на 01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу, на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України не залежно від факту роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців.

Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Відповідно до ст. 343.1 Податкового Кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно, робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по 04.07.2001.

Відповідно записів трудової книжки (записи № 40-44) гр. ОСОБА_1 працювала в Допропільському міському управлінні праці та соціального захисту населення з 03.04.2001 по 22.12.2003, з 31.10.2001 присвоєно 13-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239. Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно, робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по 04.07.2001.

Також, ОСОБА_1 з 23.12.2003 по 27.01.2006 працювала в Допропільській об`єднаній державній податковій інспекції на посаді головного державного податкового інспектора з присвоєнням спеціального звання інспектора податкової служби III рангу та з 05.02.2007 по 03.09.2018 на посаді головного державного податкового інспектора з присвоєнням спеціального звання інспектора податкової служби. З 04.09.2018 по 17.01.2022 в Головному управлінні Допропільської державної податкової інспекції. Посада не належать до посад віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Стаж державної служби гр. ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ), без врахування періоду роботи в органах податкової інспекції та в органах місцевого самоврядування, яким присвоюються спеціальні звання, становить 9 місяців 23 дні.

Враховуючи зазначене, гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу відмовлено.

Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що відповідачем-1 не зараховано до стажу державної служби Позивача період: з 18.11.1985р. по 24.09.1986р., з 25.09.1986р. по 06.01.1988р., з 07.01.1988р. по 21.01.1991р., з 05.07.2001р. по 22.12.2003р., з 23.12.2003р. по 31.12.2003р., з 01.01.2004р. по 27.01.2006р., з 05.02.2007р. по 31.08.2013р., з 01.09.2013р. по 04.08.2015р., з 05.08.2015р. по 01.05.2016р., з 02.05.2016р. по 03.09.2018р., з 04.09.2018р. по 27.08.2019р., з 28.08.2019р. по 14.01.2021р., з 15.01.2021р. по 31.12.2021р.

Періоди роботи з 12.09.2000р. по 01.01.2001р., з 02.01.2001р. по 04.02.2001р., з 03.04.2001р. по 04.07.2001р. було зараховано до стажу державної служби.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

На підставі наведеного, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» є недостатній стаж державної служби у зв`язку з тим, що посади, які обіймала позивач не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, та недотримання приписів Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229, визначено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону № 889.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Суд зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені, а саме стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Так, пунктом 5 Порядку №283, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядуванняю

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Частиною 17 статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Згідно п.1.1 Податкового кодексу України державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена Податковим кодексом і іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборі; платежів.

Відповідно до ст.41.1 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні орган.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно із п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до п. 343.1 - 343.2 ст. 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Згідно із п. 9 "Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

Відповідно до п. 4 "Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Відтак, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не зарахування відповідачем періоду роботи позивача в податкових органах з 23.12.2003р. по 31.12.2003р., з 01.01.2004р. по 27.01.2006р., з 05.02.2007р. по 31.08.2013р., з 01.09.2013р. по 04.08.2015р., з 05.08.2015р. по 01.05.2016р., з 02.05.2016р. по 03.09.2018р., з 04.09.2018р. по 27.08.2019р., з 28.08.2019р. по 14.01.2021р., з 15.01.2021р. по 31.12.2021р. до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є протиправним.

Також, як зазначалось, згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час роботи: в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049, яким встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

Отже, Порядком № 283 щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи в комсомольських та партійних органах передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, названих абзацом 4 п.3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.12.199 №1049, у якому йдеться про стаж роботи в організаціях (крім роботи в кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 КЗпП України, а саме: партійних, профспілкових та комсомольських.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII и XVIII з`їздами ВЛСМ.

Пунктом 11 цього Статуту було встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.

Пунктами 13, 14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.

Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро.

Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних і комсомольських організаціях до стажу державного службовця особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 334/4034/16-а (2-а/334/217/16).

Згідно записів трудової книжки Позивачка з 18.11.1985 по 24.09.1986 працювала на посаді завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти Добропільська, Добропільського міського комітету ЛКСМ України; з 24.09.1986 по 01.02.1987 на посаді завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти Красноармійська, Добропільського міського комітету ЛКСМ України; з 01.02.1987 по 06.01.1988 на посаді інструктора Добропільського міського комітету ЛКСМ України; з 06.01.1988 на посаді завідувача сектором обліку членів ВЛКСМ шахти ім. XXI сьезда КПРС, Добропільського міського комітету ЛКСМ України, 21.01.1991 звільнена по переводу в Добропільске РБУ №1 згідно ст.36 п.5 КЗпП УРСР. Протокол бюро №36 від 16.01.1991 року.

Затвердження на ці вищезгадані посади, які Позивач займала, здійснювалося за результатами таємного та відкритого голосування - тобто цей період роботи є роботою на виборчій та відповідної посадах.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у справі №530/1812/16-а від 26.09.2019р.

З зазначеного вбачається, що вищезазначена посада яку обіймала позивач відноситься до відповідальних посад, оскільки призначення на таку приймалось колегіальним органом (постановою бюро) комсомольської організацій.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 18.11.1985 по 24.09.1986, з 24.09.1986 по 01.02.1987, з 01.02.1987 по 06.01.1988, з 06.01.1988 по 24.10.1990 до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є протиправним.

Також, як зазначалось, відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування №2493-111 від 07.06.2001 року (далі-Закон №2493) регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493, дія Закону України Про державну службу поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг згідно з пунктом 5 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону.

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 року Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-ІІІ.

Позивач з 03.04.2001 по 23.12.2003 займала посаду спеціалиста по питанням оплати праці та трудових відносин першої категорії Добропільського міського управління праці та соцзахисту населення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не зарахування відповідачем періоду роботи з 05.07.2001 по 23.12.2003 на посаді особи місцевого самоврядування в Добропільському міському управлінні праці та соцзахисту населення до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є протиправним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в сукупності стаж на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, достатній для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17, від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17.

Щодо посилання скаржника на розгляд заяви позивача за принципом екстериторіальності, суд зазначає наступне.

За ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

Як зазначалось, позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було прийнято рішення про відмову.

У межах цієї справи позивач оскаржував саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Враховуючи вказані вимоги Закону та Порядку № 22-1, оскільки з матеріалів справи вбачається, що подана позивачем заява по суті розглядалась відповідачем, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що органом, який зобов`язаний прийняти рішення за заявою позивача про переведення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 р. у справі № 200/1655/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 р. у справі № 200/1655/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне текст судового рішення складено та підписано колегією суддів 28 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар