Справа № 340/9779/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/9779/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мельник Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року в адміністративній справі №340/9779/23 (головуючий суддя І-ї інстанції Черниш О.А.) за позовом ОСОБА_1 до Надлацької сільської ради про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 23.11.2023 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Надлацької сільської ради , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Надлацької сільської ради, яка полягає в неукладенні із позивачем договору купівлі - продажу земельної ділянки загальною площею 46,71 га, в тому числі ріллі 46,71 га (кадастровий номер :02:000:0644);

- визнати протиправним та скасувати рішення тридцять четвертої сесії восьмого скликання Надлацької сільської ради №1300 від 22.09.2023 року щодо відмови у задоволенні заяви щодо відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 46,71 га за кадастровим номером :02:000:0644;

- зобов`язати Надлацьку сільську раду повторно розглянути його заяву (клопотання) на відчуження земельної ділянки загальною площею 46,71 га за кадастровим номером :02:000:0644.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою. Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та прийнято передчасне рішення про відмову у відкритті провадження. Вказує, що позивачем не ставилося перед судом першої інстанції питання про відчудження земельної ділянки, а позовні вимоги стосувалися скасування рішення відповідача (суб`єкта владних повноважень) та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача, що відповідає ознакам публічно-правового спору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

14.12.2004 року між Новоархангельською райдержадміністрацією (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0644. Згідно договору, орендодавець надає орендарю в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (без права безоплатної приватизації), загальною площею 46,71 га, що знаходиться на території Вільшанської сільської ради. Вказаний договір укладено строком на 5 років (а.с.6-8).

01.12.2011 року між орендодавцем та позивачем укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 14.12.2004 року, якою встановлено строк оренди 15 років, починаючи від дня державної реєстрації цієї додаткової угоди.

31.07.2023 року позивач звернувся до Надлацької сільської ради з клопотанням про відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 46,71 га, кадастровий номер :02:000:0644 на його користь. В клопотанні позивач послався на ст.130-1 Земельного кодексу України, якої регулюється питання переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Рішенням тридцять четвертої сесії восьмого скликання Надлацької сільської ради №1300 від 22.09.2023 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви щодо відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 46,71 га, кадастровий номер :02:000:0644, оскільки продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності забороняється (а.с.15).

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосуються захисту його приватних інтересів як орендаря земельної ділянки та реалізації ним переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а відтак вказаний спір має приватно-правовий характер.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Пунктами 2 та 7 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У свою чергу рішення, дії чи бездіяльність органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відмова в затвердженні проекту землеустрою або залишення таких клопотань без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, та дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі №813/1009/17 також зазначено, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Згідно з ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як зазначалось вище, позивач звернувся до сільської ради із заявою про відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням відповідача від 22.09.2023 року №1300 відмовлено у задоволення заяви позивача щодо відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 46,71 га, кадастровий номер :02:000:0644, оскільки продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності забороняється.

Отже, на час подання позивачем адміністративного позову існує спір про право власності на землю, до виникнення якого причетний відповідач.

Таким чином, позивач порушив перед судом питання про вирішення спору щодо права власності на земельну ділянку, як орендаря земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який бажає скористатися переважним правом купівлі цієї земельної ділянки в порядку статті 130-1 Земельного кодексу України.

Питання щодо правомірності такого права в даному випадку повинно вирішуватись в порядку цивільного судочинства, оскільки спір про право власності на землю не є публічно-правовим.

Таким чином, враховуючи те, що позивач ініціював питання надання переважного права на купівлю земельної ділянки, тобто встановлення права власності на землю, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім описаних вище обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 109, 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мельник Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року в адміністративній справі №340/9779/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року в адміністративній справі №340/9779/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова