Справа № 714/1421/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 714/1421/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфтемій С.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

27 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського офіцера громади СВГ відділу поліції Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Будяну А.В., відділення поліції № 4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Герцаївського районного суду Чернівецької області із позовом до поліцейського офіцера громади СВГ ВП ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Будяну А.В., відділення поліції № 4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області та Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ГУНП в Чернівецькій області, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 132126 від 26.10.2023, за якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штраф в розмірі 425 грн.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11.01.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги з урахуванням відповіді на відзив на апеляційну скаргу зазначено, що позивач був безпідставно зупинений працівниками поліції. Підстави для зупинки транспортного засобу, у якому знаходився ОСОБА_1 , на момент такої зупинки були відсутні. Вказане підтверджується матеріалами адміністративного провадження та в першу чергу самою оскаржуваною постановою, оскільки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч.1 ст.126 КУпАП. Посилання в оскаржуваній постанові на порушення ОСОБА_1 п.п. 31.1, 31.6.б Правил дорожнього руху України не підтверджується жодним доказом. На долученому відповідачем відеозаписі відображено тільки як позивач виходить із салону автомобіля та підходить до працівників поліції, з якими розпочав діалог. Зміст діалогу встановити з долученого відеозапису не представляється за можливе з причин технічної несправності засобу фіксації на момент зйомки. При цьому, відеофіксація, або фото фіксація задніх габаритів транспортного засобу у якому знаходився позивач, працівниками поліції не здійснювалась. Поліцейський, котрий здійснював розгляд справи, на відео жодного разу не повідомив позивача про підставу зупинки транспортного засобу та про саме порушення з його боку п.п. 31.1, 31.6.б Правил дорожнього руху України.

Також відповідачем не доведено того, що саме позивач керував автомобілем в момент його зупинки.

Крім того, позивачу при складанні оскаржуваної постанови, не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника. При цьому, позивач вимагав залучити до участі у розгляді справи адвоката, пояснюючи поліцейському який розглядав справу, свою потребу у правовому захисті зі сторони адвоката. Однак працівник поліції жодної уваги на законні вимоги позивача не звернув.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Підставою для зупинки автомобіля позивача та перевірки документів слугувала несправність світлових приладів автомобіля, яким керував позивач.

Разом з цим, позивачем фактично не заперечується факт керування транспортним засобом, як і непред`явлення поліцейському посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, що було встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених у справах відеодоказах та показах допитаних свідків.

Позивачем не долучено до позову жодного доказу про те, що під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП поліцейським вчинялися будь-які дії, які б могли трактуватися як перешкода у реалізації позивачем права на отримання позивачем правової допомоги. Будь-якого волевиявлення на реалізацію права на правову допомогу позивачем заявлено не було і доказів про інше не надано.

Відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення, обов`язково зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою серії БАД № 132126 від 26 жовтня 2023 року, винесеною поліцейським Будяну А.В., щодо ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, 26 січня 2023 року о 19:10 в с.Тернавка Чернівецького району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія.

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена належними, допустимими та достатніми доказами, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення дотримані положення КУпАП.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (ПДР України), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 32 Закону України Про Національну поліцію поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. На вимогу поліцейського, зокрема на місці здійснення спеціального поліцейського контролю, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, в даному випадку при вирішені питання щодо правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 132126 від 26 жовтня 2023 року та притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, визначальним є встановлення факту пред`явлення чи не пред`явлення позивачем технічного паспорту, водійського посвідчення, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом зафіксовано як позивач виходить з-за керма автомобіля Volkswagen Passat, днз НОМЕР_1 , після його зупинки. Протягом всього часу відеофіксації події на місці зупинки, позивач, жодного разу не вказав працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом Volkswagen Passat, днз НОМЕР_1 , а навпаки, підтвердив що саме він керував автомобілем. Також позивач не заперечував підстав для зупинки автомобіля, на зазначав про справність світлових приладів автомобіля, яким він керував.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині.

Також протягом всього часу відеофіксації події на місці зупинки, позивач не пред`явив посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та жодного разу не заперечив даної обставини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку притягнення його до відповідальності за вказане порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що на нього не зафіксовано роз`яснення прав позивачу поліцейським. Водночас, відеозаписом зафіксовано, що позивач особисто проставив підпис у графі оскаржуваної постанови про її отримання та роз`яснення йому прав за статтею 268 КУпАП. Протягом всього часу відеофіксації події зазначав, що приїде адвокат, однак не заявляв жодних клопотань про надання правової допомоги, відкладення розгляду справи.

Доводи позивача відносно того, що у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначено технічний запис яким здійснено відеозапис є недопустимим доказом, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки за змістом ст. 283 КУпАП та Інструкції, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вносяться тільки до постанов, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

На вказане звернув увагу Верховний Суд у постанові № 536/583/17 від 14 лютого 2018 року.

З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд вважає, що факт порушення позивачем вимог п.2.4 ПДР України та дотримання відповідачем порядку притягнення позивача до відповідальності за вказане порушення підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем в ході судового розгляду даної справи, а тому спірна постанова серії БАД № 132126 від 26.10.2023 правомірна та не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.