Справа № 200/6596/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

(в частині позовних вимог)

29 лютого 2024 року Справа №200/6596/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні питання про закриття провадження адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у період з 01.02.2023 по 07.03.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період проходження служби з 01.02.2023 по 07.03.2023 в розмірі 36 774,18 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення при звільненні з військової служби;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за затримку певного розрахунку при звільнення за період з 08.04.2023 по 07.10.2023 в розмірі 167 622,54 грн.

11 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначив, що з 26.06.2020 по 07.04.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 17.03.2023 № 116 (по особовому складу) його призначено на посаду командира мінометної батареї механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 , наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.04.2023 № 97 його виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

У період з березня 2022 року по 07.03.2023 року (з невеликою перервою) позивач забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони та брав безпосередню участь у бойових діях, проте Військова частина НОМЕР_1 при виключенні позивача зі списків особового складу цієї частини не здійснила з ним повного розрахунку при звільненні, а саме за період з 01.02.2023 року по 07.03.2023 року позивачу не була виплачена додаткова винагорода у розмірі до 30 000 гривен пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка за лютий 2023 року мала складати 30000 грн та за березень 2023 року - 6 774,18 грн (за період з 01.03.2023 по 07.03.2023) в розрахунку за 1 день 967,74 грн. (30000 / 31 - 967,74 x 7), усього 36 774,13 грн.

09 лютого 2024 року позивач надав до суду додаткові пояснення до позову, в яких зазначив, що 30.01.2024 на його банківський рахунок від Військової частини НОМЕР_1 надійшла додаткова винагорода, встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період проходження служби з 01.02.2023 по 28.02.2023, в розмірі 29 550 грн (30 000 грн за відрахуванням 1,5 % військового збору), тому позивач підтверджує виплату спірної додаткової винагороди за період з 01.02.2023 року по 28.02.2023 року, поряд з цим, позивач зазначив, що підтримує позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у заявленому розмірі.

Водночас, факт виплати відповідачем спірної додаткової винагороди за період з 01.03.2023 року по 07.03.2023 року позивач вважає непідтвердженим.

20 лютого 2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, та з-поміж іншого зазначив, що після отримання позову Військовою частиною НОМЕР_1 було перевірено всі документи, та встановлено, що ОСОБА_1 не подавав рапорт до безпосереднього командира на виплату йому додаткової грошової винагороди за лютий 2023 року, тому його не було включено в наказ в березні 2023 року на виплату додаткової грошової винагороди за лютий 2023 року, проте 29.01.2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 була виплачена додаткова грошова винагорода за період з 01.02.2023 року по 28.02.2023 року у розмірі 29550 грн, згідно розрахункової відомості № 5 від 29.01.2024.

На підтвердження викладеного позивач надав до суду скріншот із застосунку мобільного банкінгу, згідно якого грошові кошти у розмірі 29550,00 грн з коментарем «Військова частина НОМЕР_1 , заробітна плата» зараховані на банківський рахунок позивача 30 січня 2024 року.

Відповідач надав до суду розрахункову відомість № 5 від 29 січня 2024 року «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану у січні 2024 року», згідно якої ОСОБА_1 нараховано 30000 грн додаткової винагороди на період дії воєнного стану, з урахуванням компенсації податку з доходів фізичних осіб та відрахування 1,5% військового збору, виплачено 29550,00 грн (30000 грн 1.5% (450,00 грн) = 29550,00 грн).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та надавши правову оцінку доказам, наданими сторонами, суд встановив, що відповідачем фактично визнано позовні вимоги в частині протиправності дій щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у період з 01.02.2023 по 28.02.2023 та нараховано ОСОБА_1 додаткову винагороди у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період проходження служби з 01.02.2023 по 28.02.2023 у сумі 30000,00 грн, та виплачено у сумі 29550,00 грн з відрахуванням обов`язкових платежів до Державного бюджету.

Таким чином, станом на 29 лютого 2024 року спірна додаткова винагорода за період з 01.02.2023 року по 28.02.2023 року нарахована та виплачена позивачу, що підтверджується сторонами, розмір виплаченої винагороди не є спірним.

Керуючись підходом Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; далі - Конвенція), поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко.

Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Правовий висновок аналогічний викладеному неодноразово висловлювався як Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 9901/386/18, так і Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 367/4883/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 539/1699/17, від 11 серпня 2021 року у справі № 480/8472/20, від 15 вересня 2021 року у справі № 742/3070/18, від 07 лютого 2023 року в справі №160/3164/22.

Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до п. 15 ч. 5 ст. 243 КАС України, окремим документом викладаються ухвали з питань закриття провадження у справі.

Враховуючи, що позивачу під час розгляду адміністративної справи № 200/6596/23 станом на 29 лютого 2024 року спірна додаткова винагорода за період з 01.02.2023 року по 28.02.2023 року була нарахована та виплачена позивачу, що підтверджено позивачем, розмір виплаченої винагороди він не заперечує, це свідчить про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі В ЧАСТИНІ позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у період з 01.02.2023 по 28.02.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період проходження служби з 01.02.2023 по 28.02.2023 в розмірі 30000 грн.

Ураховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, судові витрати розподіл не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 В ЧАСТИНІ позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у період з 01.02.2023 по 28.02.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період проходження служби з 01.02.2023 по 28.02.2023 в розмірі 30000 грн.

Повний ухвали складено та підписано 29 лютого 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко