Справа № 320/1462/23
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1462/23 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство «Будпостач» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100000/2022/000038/2 від 23.12.2022.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100000/2022/000038/2 від 23.12.2022.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Київською митницею подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позаяк під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов до позивача, та перевірки документів, поданих для підтвердження митної вартості товару було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2018 між Linyi Shuangming Labor Protection Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці (далі - продавець), та ПП «Будпостач» був укладений контракт №1073 (далі - контракт), відповідно до пунктів 1, 3, 4 та 9 якого продавець виробляє та продає, а позивач купує з доставкою на територію України морським транспортом (доставка на умовах FOB будь-який китайський порт відповідно до Incoterms 2010) товари (рукавички та інші) у відповідності до проформи-інвойса або інвойса, які оформлюються на кожну партію товару й визначають асортимент, кількість, загальну вартість товару, строк поставки товару й порядок платежів. Проформа-інвойс або інвойс є невід`ємною частиною контракту.

Платежі за контрактом здійснюються в доларах США: 1) шляхом передоплати на рахунок продавця в сумі часткової поставки за контрактом, указаної в проформі-інвойсі та/або інвойсі продавця; 2) або шляхом відкриття безвідкличного(их) документарного(их) акредитива(ів) на суму часткової(их) поставки(ок) за контрактом у відповідності до проформи-інвойса(ів) та/або інвойса(ів) продавця; 3) або шляхом відстроченого платежу у строки, вказані у відповідній проформі-інвойсі та/або інвойсі продавця.

Умови оплати кожної часткової поставки за контрактом повинні бути вказані у відповідній(их) проформі-інвойсі(ах) та/або інвойсі(ах) продавця.

Строк дії кожного акредитива - 90 календарних днів.

Доставка товару здійснюється морським транспортом.

Часткові поставки товару дозволяються, перевантаження дозволяються. Базис поставки зазначається у відповідній проформі-інвойсі та/або інвойсі продавця.

Поставка товару повинна супроводжуватися наступними документами: інвойсом, транспортними документами (коносаментом, пакувальним листом тощо), сертифікатом походження.

Усі податки, митні витрати, пов`язані з отриманням експортної ліцензії, та інші подібні витрати за контрактом та пов`язані з ним поза межами території країни позивача здійснюються за рахунок продавця, а на території країни позивача - за рахунок позивача.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання особами, вповноваженими продавцем та позивачем. Термін дії контракту - до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Контракт продовжує свою дії на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не заявить про намір припинити його дію. У будь-якому випадку контракт діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

20.07.2021 продавець та позивач уклали додаткову угоду № 6 до контракту, згідно з якою домовилися, що термін дії контракту - до 31.12.2026, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

15.06.2022 продавець виставив позивачу до сплати проформу-інвойс № YSN20220614 на загальну суму 82 982,44 долари США. Відповідно до проформи-інвойса № YSN20220614 від 15.06.2022 товар постачається на умовах FOB порт Ціндао, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010), а умови оплати - безвідкличний акредитив із відтермінуванням платежу в 120 календарних днів із дати відвантаження товару, зазначеної в коносаменті.

Виставлена продавцем проформа-інвойс № YSN20220614 від 15.06.2022 містить посилання на контракт.

20.09.2022 Акціонерне товариству «Альфа-Банк» видало безвідкличний акредитив № IA27/202274 на суму 82 982,44 долари США, який містить посилання на проформу-інвойс та зазначених у ній продавця і позивача, умови поставки товару, а також строк дії акредитиву.

28.09.2022 продавець виставив позивачу до сплати комерційний інвойс №YSN20220614-1 на загальну суму 84 953,85 долари США. Відповідно до комерційного інвойса №YSN20220614-1 від 28.09.2022 товар постачається на умовах FOB порт Ціндао, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

Виставлений продавцем комерційний інвойс № YSN20220614-1 від 28.09.2022 містить посилання на контракт, проформу-інвойс №YSN20220614 від 15.06.2022 та безвідкличний акредитив №IA27/202274.

22.12.2022 позивачем до Київської митниці було подано митну декларацію ІМ40ДЕ №22UA25U6, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за комерційним інвойсом №YSN20220614-1 від 28.09.2022 (далі - товар), а саме: рукавички трикотажні та рукавички нейлонові, в асортименті, код товару згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) , загальною вартістю 84 953,85 долари США.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №22UA25U6 від 22.12.2022 загальна вартість товару складає 84 953,85 долари США, а його поставка відбувалася на умовах FOB порт Ціндао, Китайська Народна Республіка.

Позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Ціндао, Китайська Народна Республіка, до порту м. Трієст, Італійська Республіка, а також поніс витрати в порту призначення, витрати щодо оформлення митних документів, проведення інспекції та зняття контейнера в порту м. Трієст, Італійська Республіка. Розмір таких витрат склав 10 689,58 доларів США.

З матеріалів справи також слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив наземну доставку товару) з м. Трієст, Італійська Республіка, до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 185 269,76 доларів США.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 22.12.2022 - 3 682 816,09 грн (84 953,85 долари США + 10 689,58 доларів США) х 36,5686 + 185 269,76 грн).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

- (0380) рахунок-фактура (комерційний інвойс) №YSN20220614-1 від 28.09.2022;

- (0705) коносамент №QDHM040328 від 05.10.2022;

- (0722) накладна УМВС №42809 від 04.12.2022;

- (0722) накладна УМВС №42812 від 04.12.2022;

- (0730) автотранспортна накладна №8196 від 17.12.2022;

- (0730) автотранспортна накладна №8212 від 17.12.2022;

- (0861) сертифікат про походження товару №22C3728A2057/00019 від 01.10.2022;

- (1503) рішення Київської митниці про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 30.11.2020;

- (3001) безвідкличний акредитив №IA27/202274 від 20.09.2022, виданий Акціонерним товариством «Альфа-Банк»;

- (3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг - рахунок №UFIM0119785 від 15.11.2022, виставлений CMA CGM S.A., компанією, зареєстрованою у Французькій Республіці (далі - експедитор 1);

- (3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг - рахунок №UAIM0381351 від 15.11.2022, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна» (далі - експедитор 2);

- (3005) банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, - платіжне доручення в іноземній валюті №774 від 01.12.2022, видане позивачем;

- (3005) банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, - платіжна інструкція №14147 від 06.12.2022, видана позивачем;

- (3005) банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, - довідка №53901-39.2/2022 від 06.12.2022, видана Акціонерним товариством «Сенс Банк»;

- (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка про транспортні витрати №18/02 від 01.12.2022, видана експедитором 1;

- (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка про транспортні витрати №30/01 від 01.12.2022, видана експедитором 2;

- (3014) прайс-лист продавця б/н від 14.06.2022;

- (4103) додаткова угода №6 від 20.07.2021 до контракту;

- (4104) контракт;

- (4301) договір (контракт) про перевезення - договір №20/09/22 від 20.09.2022, укладений між експедитором 1 та позивачем;

- (9610) копія митної декларації країни відправлення №00182915 від 01.10.2022.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №22UA25U6 від 22.12.2022 митної вартості товарів, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що ним при проведенні перевірки документів, які надані позивачем у підтвердження заявленої митної вартості товарів, було виявлено ряд розбіжностей.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 (договір, заявка, рахунки - від безпосередніх виконавців послуг); за наявності - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), - за наявності; за наявності - виписку з бухгалтерської документації (податкові/видаткові накладні за попередніми митними деклараціями); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

23.12.2022 позивач на вказаний запит надав пакувальний лист продавця до комерційного інвойса № YSN20220614-1 від 28.09.2022, проформу-інвойс №YSN20220614 від 15.06.2022, виставлену продавцем, лист продавця №2 від 23.12.2022 разом із листом позивача №2301/22-1 від 23.12.2022, в якому повідомив відповідачу про неможливість надання інших додаткових документів.

23.12.2022 Київською митницею було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2022/000038/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації ІМ40ДЕ №22UA25U6 від 22.12.2022 скоригував із 100 709,79 доларів США до рівня 166 239,60 доларів США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених до митного контролю та митного оформлення, не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до частини шостої статті 54 та частини другої статті 58 МК України з наступних підстав.

Надані декларантом при митному оформленні документи не містять усіх відомостей щодо складових митної вартості. Так, поставка товару здійснюється згідно з контрактом.

Згідно з комерційним інвойсом №YSN20220614-1 від 28.09.2022 та графи 22 митної декларації ІМ40ДЕ №22UA25U6 від 22.12.2022 товар постачається в Україну на умовах FOB порт Ціндао, Китайська Народна Республіка. Відповідно до інформації, що міститься у відкритих Інтернет-джерелах (www.searates.com) та транспортних документів, долучених до митного оформлення, відправлення оцінюваної партії товару відбулось 05.10.2022 з м. Ціндао, Китайська Народна Республіка, на умовах поставки FOB порт Ціндао, Китайська Народна Республіка за маршрутом Ціндао-Марсашлокк-Трієст (морське перевезення). 16.11.2022 вантаж прибув до Італійської Республіки у порт м. Трієст. Протягом 10 діб (із 16.11.2022 по 26.11.2022) партія товару зберігалася у порту та відповідно 26.11.2022 вибула до Словацького інтермодального терміналу Dobra TDK. 04.12.2022 оцінювану партію товару було завантажено на контейнерний потяг, який 08.12.2022 доставив вантаж до митного кордону України. Для підтвердження вартості мультимодального транспортування до митного оформлення надано: договір №20/09/22 від 20.09.2022, укладений між експедитором 1 та позивачем, рахунок №UFIM0119785 від 15.11.2022, виставлений експедитором 1, рахунок №UAIM0381351 від 15.11.2022, виставлений експедитором 2, довідку про транспортні витрати №18/02 від 01.12.2022, видану експедитором 1, довідку про транспортні витрати №30/01 від 01.12.2022, видану експедитором 2, платіжне доручення в іноземній валюті №774 від 01.12.2022, видане позивачем, платіжну інструкцію №14147 від 06.12.2022, видану позивачем, довідку №53901-39.2/2022 від 06.12.2022, видану Акціонерним товариством «Сенс Банк».

Митний орган зазначив, що рахунок №UFIM0119785 від 15.11.2022, виставлений експедитором 1, та рахунок №UAIM0381351 від 15.11.2022, виставлений експедитором 2, містять перелік послуг, які було надано від «порту завантаження Ціндао» до «порту відвантаження Трієст». Інші географічні назви/порти/маршрути та інформація щодо обробки/зберігання/перевалки оцінюваної партії товару в порту м. Трієст протягом 10 діб та вартості доставки до митного кордону України в наданих рахунках відсутні. Отже, в митного органу відсутні числові відомості щодо складових митної вартості за маршрутом порт м. Трієст - митний кордон України. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням пункту 2 частини другої статті 52, частинам другій, дев`ятій, десятій та двадцять другій статті 58 МК України.

Відповідач також зазначив, що згідно з наданим до митного оформлення платіжним дорученням в іноземній валюті №774 від 01.12.2022, виданим позивачем, оплата за послуги в сумі 115 589,19 доларів США здійснена на виконання умов договору №20/09/22 від 20.09.2022, укладеного між експедитором 1 та позивачем. Таким чином, співставити надане платіжне доручення з оцінюваною партією товару неможливо ні за сумою, ні за номером рахунка.

Ураховуючи вищезазначене та керуючись положеннями частин другої і третьої статті 53 та частини п`ятої статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати до митного органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Декларантом надіслано повідомлення (лист від 23.12.2022) щодо неможливості надання інших документів на вимогу митного органу. Ураховуючи, що документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та які передбачені положеннями наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012, декларантом при митному оформленні та на вимогу митного органу не надано, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку правильності обчислення складових митної вартості. Таким чином, у митного органу відсутні числові значення щодо додатково понесених витрат позивачем, зокрема, відомості щодо числових значень складових митної вартості, які стосуються навантаження, вивантаження та обробки оцінюваних товарів за маршрутом м. Трієст - митний кордон України та понаднормового простою пов`язаного з транспортуванням (зберіганням) протягом 10 діб у м. Трієст. Ураховуючи, що декларантом не надано інших документів, які спростовують наведені в запиті розбіжності щодо складових митної вартості, надані декларантом документи вважаються такими, які не містять інформації щодо складових митної вартості. Таким чином, декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки FOB Ціндао витрат, пов`язаних із транспортуванням товарів до митного кордону України.

За результатами перевірки об`єктивності ціни товарів на підставі Методичних рекомендацій відповідачем встановлено, що заявлений рівень митної вартості товару значно нижчий за ціни подібних та аналогічних товарів (зокрема, рівень митної вартості товару за кодом УКТ ЗЕД 611610800 «рукавички» торгівельної марки Werk знаходиться в діапазоні від 4,68 доларів США / кг до 6,21 доларів США /кг), що також викликає сумніви в дійсності ціни товарів.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 57 МК України, проведена процедура консультації між митницею та декларантом. За результатами консультації декларанту надіслано повідомлення з обґрунтуванням незастосування заявленого ним методу визначення митної вартості та пропозицією визначити митну вартість оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України. Метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не застосований відповідно до частини шостої статті 54 та частини другої статті 58 МК України у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять відомостей щодо числових значень складових митної вартості.

Відповідач зазначив, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з тим, що відсутні ціни угод на ідентичні товари відповідно до статті 59 МК України. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з тим, що ціни угод на подібні товари не прийняті митним органом відповідно до умов, зазначених у статті 60 МК України або прийняті митним органом не найближчим часом. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні непов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 МК України. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість із дотриманням умов, зазначених у статті 63 МК України. Ураховуючи неможливість застосування попередніх методів митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України та є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та рівень митної вартості товарів згідно з джерелом інформації: товар №1 - 4,41 долари США за 1 кг або 0,2465 доларів США за 1 пару (митні декларації №UA403030/2022/027006 від 01.12.2022, №UA403030/2022/013733 від 13.07.2022, №UA403030/2022/013887 від 15.07.2022 та №UA408020/2022/064998 від 16.12.2022).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100180/2022/000462 від 23.12.2022.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №22UA49U4 від 24.12.2022 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 709 314,67 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням митного органу щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа № 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем, оскільки позивач не підтвердив такі складові митної вартості товарів як витрати, пов`язані з їх транспортуванням до митного кордону України, включаючи навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів за маршрутом м. Трієст - митний кордон України та понаднормовий простій, пов`язаний із їх транспортуванням (зберіганням) протягом 10 діб у м. Трієст, з огляду на те, що поставка спірних товарів відбувалася на умовах FOB порт Ціндао, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

Суд першої інстанції правомірно не погодився з таким висновком відповідача, з огляду на наступне.

Умови поставки FOB згідно з Incoterms 2010 передбачають те, що на продавця покладається обов`язок нести всі витрати, пов`язані зі спірним товаром, до моменту його переходу через поручні судна в призначеному порту відвантаження. На продавця також покладається обов`язок сплатити витрати, пов`язані з виконанням митних формальностей для експорту, включаючи сплату податків, мита та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті спірного товару.

Судами обох інстанцій досліджено надані позивачем до митного оформлення товару транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, з яких слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Ціндао, Китайська Народна Республіка, до порту м. Трієст, Італійська Республіка, а також поніс витрати в порту призначення, витрати щодо оформлення митних документів, проведення інспекції та зняття контейнера в порту м. Трієст, Італійська Республіка. Розмір таких витрат склав 10 689,58 доларів США.

Позивач також здійснив перевезення товару (оплатив наземну доставку товару) з м. Трієст, Італійська Республіка, до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 185 269,76 грн.

Вказані витрати були включені позивачем до митної вартості товарів, а тому, суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив твердження відповідача, наведеного в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що позивач не підтвердив такі складові митної вартості товарів як витрати, пов`язані з їх транспортуванням до митного кордону України, включаючи навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів за маршрутом м. Трієст - митний кордон України та понаднормовий простій, пов`язаний із їх транспортуванням (зберіганням) протягом 10 діб у м. Трієст.

Сплачені позивачем витрати в порту призначення в розмірі 394,57 долари США та витрати щодо зняття контейнера в порту м. Трієст, Італійська Республіка в розмірі 498,20 доларів США були включені до митної вартості товарів.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача про неможливість співставити надане до митного оформлення позивачем платіжне доручення в іноземній валюті №774 від 01.12.2022, видане позивачем, з оплатою за послуги експедитора 1, пов`язані з транспортуванням спірного товару, адже таке платіжне доручення на суму в 115 589,19 доларів США містить посилання на договір №20/09/22 від 20.09.2022, укладений між експедитором 1 та позивачем, а відповідно до довідки №53901-39.2/2022 від 06.12.2022, виданої Акціонерним товариством «Сенс Банк», вказана сума включала в себе оплату згідно з рахунком №UFIM0119785 від 15.11.2022, виставленим експедитором 1 на суму в 10 689,58 доларів США.

Судом апеляційної інстанції досліджено надані позивачем документи, а відтак суд критично ставиться до виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже вони не можуть належно спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на те, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Натомість, у графі 33 оскаржуваного рішення вбачається, що у ньому зазначено лише дати та номери митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що висновки митного органу щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості є протиправним.

Колегія суддів також вказує, що апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань, ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та спростовували зазначені вище мотиви або підтверджували відсутність підстав для задоволення позову апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О.М. Ганечко

Я. М. Василенко