Справа № 953/897/24
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/897/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
при секретарі - Півоваровій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу № 953/897/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -
02.02.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, яким просив: визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити строк на звернення до суду; скасувати як протиправну постанову про накладення адміністративного стгнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.12.2023 серії ДПО 18 № 650343; судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.01.2024 у Фрунзенському районному суді м. Харкова його представник ознайомився з матеріалами справи №645/409/24, в яких знаходиться копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.12.2023 серії ДПО 18 № 650343 (далі за текстом постанова), яка винесена командиром роти № 5 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП Кириленком Д.В.
Згідно вказаної вище постанови, 30.12.2023 близько о 05:30 год. по вул. Льва-Ландау поруч з будинком № 143 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo д/н. НОМЕР_1 та не виконав вимоги дорожнього знаку 1.2, а також не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги пункту 8.4 та 2.1 а ПДР України, за що на водія накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.
Постанову серії ДПО 18 № 650343 від 30.12.2023 позивач вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки: розгляд справи про адміністративне правопорушення у відношенні нього не проводився та в постанові відсутні посилання на будь-які докази вчинення ним правопорушення, зазначеного у постанові. Крім того зазначив, що внаслідок таких дій відповідача було порушено його право на захист та право на оскарження постанови.
Також позивач просить поновити процесуальний строк на звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, оскільки він не отримував оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим не мав можливості вчасно підготувати адміністративний позов.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2024 поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДПП в особі УПП в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 10-11).
15.02.2024 до суду від представника відповідача ДПП в особі УПП в Харківській області Федюка Д.В., який діє на підставі довіреності № 1421/43/3/01-2024 від 29.01.2024, виданої начальником Департаменту патрульної поліції Жуковим Є.О., надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду, у якому представник відповідача зазначив, що оскаржувану постанову позивач отримав на місці та в день її винесення, тобто 30.12.2023, що підтверджується особистим підписом в пункті 10 оскаржуваної постанови. Твердження позивача про те, що він не знав, що відносно нього винесена оскаржувана постанова та те, що копія цієї постанови йому не вручалася також підтверджується копією відеозапису від 17.01.2024 з нагрудної камери поліцейського № 467856, коли позивач знов був зупинений поліцейським за порушення ПДР України та на питання поліцейського повідомив, що знає про винесення оскаржуваної постанови. У зв`язку з чим, останнім днем оскарження постанови серії ДПО 18 № 650343 є 09.01.2024. Таким чином, позивач звертаючись до суду з позовом 02.02.2024 пропустив 10-денний строк на оскарження постанови. Враховуючи вищевказані обставини, представник відповідача, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 123 КАС України просить залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 . До заяви додано: документи, що підтверджують повноваження представника УПП в Харківській області ДПП, копію постанови серії ДПО № 650343 від 30.12.2023, диск з медіафайлами, засвідченими ЕЦП (а.с. 18-30).
Крім того, 15.02.2024 до суду від представника відповідача ДПП в особі УПП в Харківській області Федюка Д.В., який діє на підставі довіреності № 1421/43/3/01-2024 від 29.01.2024, виданої начальником Департаменту патрульної поліції Жуковим Є.О., надійшов Відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що 30.12.2023 близько 05:30 год. по вул. Льва-Ландау поруч з будинком № 143 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo д/н. НОМЕР_1 та не виконав вимоги дорожнього знаку 1.2, а також не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п. 8.4, 2.1 а ПДР України. Зазначений транспортний засіб був зупинений на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Під час перевірки документів, які підтверджують право водія ОСОБА_1 на керування транспортним засобом Renault Kangoo д/н. НОМЕР_1 , відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та п.п. 2.1, 2.4 ПДР України виявилося, що водій не має права на керування транспортним засобом, відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», у зв`язку з чим поліцейським цього ж дня була винесена оскаржувана постанова та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. Копія якої вручена водію, що підтверджується особистим підписом в пункті 10 оскаржуваної постанови. Твердження позивача про те, що він не знав, що відносно нього винесена оскаржувана постанова та те, що копія цієї постанови йому не вручалася також підтверджується копією відеозапису від 17.01.2024 з нагрудної камери поліцейського № 467856, коли позивач знов був зупинений поліцейським за порушення ПДР України та на питання поліцейського повідомив, що знає про винесення оскаржуваної постанови.
Таким чином, представник відповідача вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності, у зв`язку з чим просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.
Також, представник відповідача зазначив, що 12.02.2024 ним направлено запит до Головного сервісного центру Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області «Про надання інформації» за № 1719/41/14/01-2024 від 12.02.2024 щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія та права керування транспортними засобами яких категорій мав позивач на дату вчинення ним адміністративного правопорушення. До відзиву додано: диск з медіафайлами, засвідченими ЕЦП, документи, що підтверджують повноваження представника УПП в Харківській області ДПП, копію постанови серії ДПО № 650343 від 30.12.2023, копію листа про направлення інформації, підтвердження надсилання відзиву на позовну заяву (а.с. 31-48).
Зазначив, що постанова, яка оскаржується позивачем та долучена до матеріалів справи разом із адміністративним позовом, виготовлена працівником поліції ІПНП та заслуговує більшої довіри, ніж та, що долучена представником відповідача разом із відзивом, яка має рукописний текст.
При цьому, зауважив, що ані 30.12.2022, ані 30.12.2023, ані за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 43-А, ані за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, 143, позивач не отримував копію оскаржуваної постанови, не розписувався в її отриманні та не сплачував штраф, встановлений цією постановою. Також вказав, що виконаний від імені позивача підпис в оскаржуваній постанові, наданій представником відповідача є підробленим і не підтверджує факт отримання позивачем її копії.
Щодо змісту наданого відповідачем відеозапису з відеореєстратора Xiaomi, зазначив, що позивача дійсно колись зупиняли працівники поліції, проте, оскільки працівники поліції не пояснили причину зупинки його автомобіля та підстав для перевірки документів, позивач у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 32, ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» не пред`являв їм документи, що підтверджують його відповідне право, а саме: посвідчення водія та страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, з метою уникнення конфлікту на вимогу поліцейських надав реєстраційний документ на транспортний засіб та особистий паспорт, після чого за згодою поліцейських продовжив рух.
Вищенаведене, на думку представника позивача, свідчить про відсутність доказів отримання позивачем оскаржуваної постанови 30.12.2023, безпідставність доводів відповідача про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, а тому заява відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.
Також зазначив, що з наданого відеозапису з відеореєстратора Xiaomi вбачається, що з моменту виявлення працівниками поліції автомобіля, номерний знак якого неможливо ідентифікувати, і до зупинки цього автомобіля минуло 15 секунд. Враховуючи, що відстань між пр. Льва Ландау 143 (місцем вчинення правопорушення згідно копії постанови, наданої Відповідачем) та Салтівським шосе, 43-А (місцем зупинки автомобіля і розгляду справи, згідно постанови) складає більше ніж 5-ть км, а тому, автомобіль, яким нібито керував позивач, подолавши 5 км за 15 секунд, повинен був рухатись зі швидкістю не менша 1200 км/год., що є малоймовірним.
Разом з цим, в оскаржуваній постанові не зафіксовано підстав для зупинки автомобіля, зафіксованого на відеозаписі з відеореєстратора Xiaomi. Крім того зазначено, що ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 1.2, однак доказів цього матеріали справи не містять.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Новаков А.І. в судове засідання не з`явилися, викликалися належним чином (а.с. 56). 28.02.2024 представник позивача адвокат Новаков А.І. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, адміністративний позов підтримав (а.с. 73).
Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області Федюк Д.В. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи (а.с. 54-55).
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З позовною заявою про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, яка винесена 30.12.2023, позивач звернувся до суду 02.02.2024.
Строки звернення до суду визначені ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.
Згідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
З урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.
Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених в адміністративному позові доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.
Виходячи із обставин, викладених позивачем, суд дійшов висновку, що його доводи про поважність причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими, а тому їх слід поновити.
Судом встановлено, що 30.12.2023 командиром роти № 5 батальйону № 3 УПП в Харківській області капітаном поліції Кириленком Д.В.було винесено постанову серії ДПО 18 № 650343 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.
Не погоджуючись із правомірністю винесення відповідачем постанови від 30.12.2023 серії ДПО 18 № 650343 про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Даним конституційним положенням кореспондує ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.
У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Як визначено ст. 35 цього Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, встановлюють «Правила дорожнього руху» (затв. постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306 із змінами та доповненнями).
У силу положень ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом п.п. 1.3, 1.9 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За визначенням ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 8.4, дорожні заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі та поділяються на групи: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні знаки, наказові знаки, інформаційно-вказівні знаки, знаки сервісу, таблички до дорожніх знаків.
Згідно з п. 8.4 а, попереджувальні знаки інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги та характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду.
Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони-технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м., на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком «Діти»; на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів документацію відповідно до вимог встановлених Законами України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та «Про перевезення небезпечних вантажів»; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджується інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України; у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
За приписами п. 2.4. а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.
Аналогічні положення містить положення ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» - водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 (надалі - Положення).
Відповідно до п. 2 Положень особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або ж передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Порушення даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
У той же час, ст. 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.
Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що розгляд справи було проведено за його відсутності, копія постанови йому вручена не була, чим порушено його право на захист; в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ним інкримінованого правопорушення, які б підтверджували скоєння ним адміністративного правопорушення.
Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).
Як вбачається зі змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
При цьому, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
З матеріалів справи вбачається, що в якості доказу вчинення позивачем правопорушення, відповідачем надано відеозапис звідеореєстратора Xiaomi на якому, зокрема, зафіксовано рух автомобіля білого кольору в темну пору доби та зупинку вказаного транспортного засобу, з якого вийшла особа чоловічої статі (а.с. 24, 39).
Посилання представника позивача на те, що зазначений відеозапис є неналежним доказом по справі суд відкидає за безпідставністю, оскільки останній містить інформацію щодо предмета доказування та є допустимим, оскільки отриманий у відповідності до вимог ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Разом з цим, позивач категорично стверджує, щоані 30.12.2022, ані 30.12.2023, ані за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 43-А, ані за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, 143, він не керував транспортним засобом Renault Kangoo д/н. НОМЕР_1 , не отримував копію оскаржуваної постанови, не розписувався в її отриманні та не сплачував штраф, встановлений цією постановою.
При цьому, позивач не спростовує факту відсутності у нього посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Однак, відповідачем не надано відомостей, які б підтверджували, що 30.12.2023 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo д/н. НОМЕР_1 , вчинив порушення, передбачені п.п. 2.1, 8.4 ПДР України, приймав участь під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатом розгляду якої винесено оскаржувану постанову серії ДПО 18 № 650343 від 30.12.2023 та отримав її копію.
З огляду на заперечення позивача щодо отримання копії оскаржуваної постанови та ознайомлення з її змістом, посилання представника відповідача про те, що поліцейським на виконання вимог ст. 285 КУпАП ознайомлено позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручено її копію під підпис не є такими, що не підлягають доказуванню, оскільки наявні в матеріалах справи підписи позивача в адміністративному позові (а.с. 4) та в оскаржуваних постановах ДПО 18 № 650343 від 30.12.2023 (а.с. 30, 45) візуально є різними.
Також суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, його інтереси представляв представник адвокат Новаков А.І., у зв`язку з чим встановити належність підпису, зазначеного в оскаржуваній постанові, не виявилось за можливе.
Посилання представника відповідача Федюка Д.В. на копію відеозапису від 17.01.2024, на якому зафіксовано факт спілкування водія автомобіля Renault Kangoo д/н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 з поліцейськими, де водій повідомляє, що обізнаний про наявність штрафу заслуговують на увагу, однак вказані доводи не ґрунтуються на об`єктивних доказах, а фактично є припущеннями.
З вказаних підстав заява представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду не підлягає задоволенню.
Одночасно з цим з матеріалів справи встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 30.12.2023 серії ДПО 18 № 650343, зокрема, стало порушення позивачем вимог п.п. 2.1, 8.4 ПДР України, що, у свою чергу, є вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Однак, п. 2.1 ПДР України передбачає наявність підпунктів «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», а п. 8.4. ПДР України передбачає наявність підпунктів «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е». Разом з цим, в оскаржуваній постанові відповідачем не конкретизовано, який саме підпункт пунктів 2.1, 8.4 Розділу 2, 8 ПДР України порушив позивач, керуючи транспортним засобом.
Також в оскаржуваній постанові відсутні посилання на ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Отже, сама постанова містить у собі суперечливі та взаємовиключні данні, про що зазначено вище, що автоматично робить її такою, що не відповідає вимогам законодавства.
Таким чином, в даному випадку, відповідачем ДПП в особі УПП в Харківській області, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій, не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.
З огляду на наведені обставини, рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП є протиправним.
Переконливих доводів, які б спростовували вищевказані висновки, суду не надано.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.
Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.
Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
В порядку ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору, відповідно до квитанції № 0113-0859-4306-3185 від 05.02.2024 (а.с. 9).
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову серії ДПО 18 № 650343 від 30.12.2023, винесену командиром роти № 5 батальйону № 3 УПП в Харківській області капітаном поліції Кириленком Дмитром Віталійовичем, про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3 400,00 грн., провадження у справі - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2024.

Суддя Колесник С.А.