Справа № 140/5828/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/5828/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Камінь-Каширської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 23.04.2021 №8/8-73 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 »; зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 від 19.04.2021 та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,4000 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач разом з донькою ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) з 2015 року проживають в новозбудованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 19.04.2021 на адресу Камінь-Каширського міського голови позивач подала заяву в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, за місцем їхнього фактичного проживання, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею - 0,4000 га за адресою: АДРЕСА_1 . Однак рішенням Камінь-Каширської міської ради від 23.04.2021 № 8/8-73 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що на ці земельні ділянки іншою особою (колишньою свекрухою позивача ОСОБА_2 ) частково розроблений проект землеустрою (на ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), а проект землеустрою (щодо ділянки для ведення особистого селянського господарства) перебуває в стадії виготовлення.

З таким рішенням позивач не погоджується та вважає його протиправним, оскільки чинним законодавством не передбачено право міської ради відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України), в тому числі не передбачено й прийняття міською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав. В обґрунтування такої позиції зазначив, що рішенням Гуто-Боровенської сільської ради №12/20 від 05.03.2020 надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею - 0,4000 га за адресою: АДРЕСА_1 . На земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; розроблений проект землеустрою погоджений експертом державної експертизи (висновок про погодження №1277882-20 від 10.07.2020) та відділом архітектури та містобудування Камінь-Каширської РДА (висновок про погодження №116/11-1 від 02.06.2020); державну реєстрацію земельної ділянки здійснено державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Чаплинському районі Херсонської області 28.07.2020; проект землеустрою розроблений ОСОБА_2 відповідає вимогам чинного законодавства та документації із землеустрою. Оскільки рішення Гуто-Боровенської сільської ради від 05.03.2020 №12/20, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність, є виконаним індивідуальним правовим актом та вичерпав свою дію шляхом виконання, тому не підлягає зміні чи скасуванню. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 22-24).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , третя особа).

У поясненнях щодо позову третя особа зазначила, що до заяви від 19.04.2021 позивач не додала письмової згоди батька малолітньої дитини, що є самостійною підставою для відмови у розгляді заяви. Щодо доводів позивача про пріоритетне її права на отримання у власність спірної земельної ділянки, так як на земельній ділянці знаходиться самочинно житловий будинок, у якому фактично проживає позивач разом з дітьми, то зазначає, що проживання за вказаною адресою не надає ОСОБА_1 будь-яких пріоритетних прав на земельну ділянку, на якій знаходяться фактично побудований будинок, з огляду на її непричетність до його будівництва. Зазначає, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/17, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 09.10.2019, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що становить 127880 грн.; визнано за ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , а саме: при зведенні фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, даху, вартістю 118276 грн. За будь-якими іншими особами, зокрема, і ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_1 не визнавалося, про своє право на цей об`єкт майна будь-які інші особи не заявляли перед судом, не доводили свою причетність до вказаного майна. З урахуванням наведеного просила у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 46-50).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 провадження в даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №140/3605/21.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 поновлено провадження у даній справі.

Станом на день прийняття судом рішення у даній справі інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю (законним представником) неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2010 (а.с. 9).

Згідно з довідкою Гуто-Боровенської сільської ради від 19.06.2019 № 733 ОСОБА_1 та її діти зареєстровані в АДРЕСА_2 , а проживають в АДРЕСА_1 (а.с. 10).

19.04.2021 позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 звернулася до Камінь-Каширської міської ради із заявою, в якій просила надати доньці ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею - 0,4000 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Рішенням Камінь-Каширської міської ради від 23.04.2021 № 8/8-73 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 » відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства. Вказане рішення обґрунтоване тим, що на ці ділянки гр. ОСОБА_2 розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Розроблений проект землеустрою погоджений експертом державної експертизи (висновок про погодження №1277882-20 від 10.07.2020) та відділом архітектури та містобудування Камінь-Каширської РДА (висновок про погодження №116/11-1 від 02.06.2020). Державну реєстрацію земельної ділянки здійснено державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Чаплинському районі Херсонської області 28.07.2020. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства перебуває в стадії виготовлення (а.с. 13).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами а, б статті 12 ЗК України (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту б частини першої статті 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з підпунктом в частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами пунктів б, г частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлює стаття 118 ЗК України.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з частиною восьмою вказаної статті проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Виходячи з аналізу статті 118 ЗК України вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Водночас передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, а надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття в подальшому суб`єктом владних повноважень позитивного рішення щодо відведення земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 10.07.2018 у справі №806/3095/17, від 26.02.2019 у справі №826/5737/16, від 26.02.2019 у справі №802/721/18-а, від 05.03.2019 у справі №2040/6320/18, від 05.03.2019 у справі №360/2334/17, від 22.04.2019 у справі №263/16221/17, від 07.06.2019 у справі №826/17196/17, від 11.06.2019 у справі №826/841/17, від 30.09.2019 у справі №818/1760/17, від 28.01.2020 у справі №2240/2962/18, від 28.02.2020 у справі №806/3304/18, від 26.10.2021 у справі № 160/5982/19.

Також положення статей 118, 122 ЗК України надають відповідачу, як органу місцевого самоврядування, повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, зокрема, для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов`язують мотивувати відмову у наданні такого дозволу. При цьому, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

З оскаржуваного рішення Камінь-Каширської міської ради від 23.04.2021 № 8/8-73 вбачається, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства стало те, що на ці ділянки гр. ОСОБА_2 (третьою особою) розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, який погоджений в установленому порядку, та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, водночас проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства перебуває в стадії виготовлення (а.с. 13).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з початкових етапів визначеної законом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Суд наголошує на тому, що стаття 118 ЗК України встановлює вичерпний перелік таких підстав, серед яких відсутня така підстава, як надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі на ту ж саму земельну ділянку.

Отже, аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що місцева рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку. У даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

У постанові від 27.02.2018 у справі № 545/808/17 Верховний Суд погодився з тим, що «чинним законодавством не передбачено право сільської ради відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України, в тому числі не передбачено й прийняття сільською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі».

Згодом цей висновок було застосовано Верховним Судом в багатьох інших справах. Узагальнено його суть зводиться до того, що дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки треба надавати усім, хто звернувся. Як наслідок, проект можуть розробляти одночасно декілька замовників, а хто з них отримає ділянку, - визначатиметься на стадії затвердження проекту та надання її у власність.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.05.2022 у справі №154/3345/16, зазначивши, що застосуванню підлягає правовий висновок про вичерпність переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України, та правовий висновок про незаконність відмови у наданні дозволу у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі.

Суд знову ж таки наголошує, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку. У цьому випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 №463/3375/15-а та від 27.02.2020 у справі №120/1491/19-а, від 29.03.2023 у справі № 340/1195/20.

Також у постанові від 06.04.2023 у справі №120/126/22-а Верховний Суд зазначив, що з приписів статті 79-1 ЗК України слідує, що метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками. Під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) її межі та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність, зокрема спірність прав щодо ділянки. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект компетентним органом буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, орган місцевого самоврядування може відмовити.

З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність та виготовлення за її замовленням такого проекту, його погодження та державна реєстрація земельної ділянки (тобто присвоєння їй кадастрового номера), не могло бути підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 , оскільки така підстава не передбачена частиною сьомою статті 118 ЗК України. Вказана обставина не перешкоджала позивачу також отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою за умови дотримання нею порядку звернення на отриманням такого дозволу, та пройти цю стадію процесу отримання права власності на земельну ділянку.

Крім того, в ході розгляду даної справи судом також враховано, що рішенням Камінь-Каширської міськради від 03.02.2021 № 5/269 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність та передачу земельної ділянки у власність в АДРЕСА_1 » відмовлено ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0108 та передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність.

Вказане рішення Камінь-Каширської міськради від 03.02.2021 № 5/269 третя особа ОСОБА_2 оскаржила в судовому порядку та рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/3605/21 за позовом ОСОБА_2 до Камінь-Каширської міської ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с. 60-63). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/3605/21 залишено без змін (а.с. 64-67).

При цьому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/3605/21 встановлено, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018, залишеним в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019, у справі № 157/1722/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, зокрема, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що становить 127880 грн., визнано за ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , а саме: при зведенні фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, даху, вартістю 118276 грн.

Згідно із комісійним актом обстеження від 27.01.2021, складеним у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, обстеженням встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, господарські будівлі та споруди, у якому проживає 3 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та користуються земельною ділянкою. Відповідно до довідок Гуто-Боровенської сільради від 19.06.2019 № 733, Гуто-Боровенського старостинського округу від 02.06.2021 № 1170 ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_5 , ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_2 , а проживають в АДРЕСА_1 , та користуються земельною ділянкою в розмірі 0,25 га, в т. ч. рілля - 0,23 га, під забудовою - 0,02 га.

При вирішенні даного спору судом було враховано також те, що з рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14.02.2018 у справі № 157/1722/17 чітко вбачалося, що право на 1/2 частини будівельних матеріалів та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку, що знаходяться в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , яка разом з дітьми, відповідно до наявних у справі доказів, фактично проживає у самочинно збудованому будинку та користується спірною земельною ділянкою площею 0,25 га. Тобто, спірна земельна ділянка не є вільною від забудови та не перебуває у фактичному користуванні позивача ОСОБА_2 , при цьому, права на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на спірній земельній ділянці, належать не лише позивачу ОСОБА_2 , а й третій особі ОСОБА_1 , а відтак затвердження проекту землеустрою та передача спірної земельної ділянки лише у власність позивачу ОСОБА_2 призведе до порушення прав третьої особи ОСОБА_1 та її дітей.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/3605/21, яке набрало законної сили, суд зазначає, що на час прийняття Камінь-Каширською міською радою оскаржуваного рішення у даній справі від 23.04.2021 № 8/8-73, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 , з тих підстав, що на ці ділянки ОСОБА_2 (третьою особою) розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який погоджений в установленому порядку, Камінь-Каширською міською радою вже було прийнято рішення від 03.02.2021 № 5/269, яким відмовлено ОСОБА_2 (вказаній третій особі) в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0108 та передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність.

Тобто, рішення про затвердження проекту землеустрою та фактичне відведення земельної ділянки ОСОБА_2 відповідачем прийнято не було, більше того станом на час прийняття Камінь-Каширською міською радою оскаржуваного рішення у даній справі (23.04.2021) вказаній третій особі було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність, що спростовує мотиви прийняття оскаржуваного рішення у даній справі.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 , не дотримав баланс не тільки законності та обґрунтованості прийнятого рішення від 23.04.2021 № 8/8-73, а також справедливості в межах тих обставин, що виникли, враховуючи необхідність отримання цих земельних ділянок для цих осіб та її мети.

Підсумовуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що на час розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.04.2021 та прийняття спірного рішення від 23.04.2021 № 8/8-73 у відповідача не було законних перешкод для надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 , щодо місця розташування яких не було встановлено невідповідності вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, іншої містобудівної та землевпорядної документації, оскаржуване рішення від 23.04.2021 № 8/8-73 не ґрунтується на положеннях статті 118 ЗК України й не містить жодної із перерахованої у ній підстави для його прийняття, відтак є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

У постанові від 28.05.2020 у справі №819/654/17 Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

Суд враховує також позицію Верховного Суду України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, відповідно до якої спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням встановлених в ході розгляду обставин у справі, недоведення відповідачем факту наявності визначених законом підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у цьому випадку буде саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 від 19.04.2021 та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею - 0,4000 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини шостої статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Суд зазначає, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє і на сьогодні.

Отже, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII.

Відповідно до підпункт 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2698-IX від 19.10.2022) під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

На час розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 чи її донька ОСОБА_3 є власниками розташованих на вищевказаних земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд) чи їм було передано у користування такі земельні ділянки до набрання чинності цим Кодексом.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відстрочення виконання судового рішення в зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений згідно з квитанцією від 02.06.2021 №.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Камінь-Каширської міської ради від 23 квітня 2021 року №8/8-73 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок дочці ОСОБА_3 ».

Зобов`язати Камінь-Каширську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 від 19 квітня 2021 року та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею - 0,4000 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Камінь-Каширської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: Камінь-Каширська міська рада (44501, Волинська область, місто Камінь-Каширський, вулиця Воля, 2, ідентифікаційний код 34836909).

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Суддя О. О. Андрусенко