Справа № 580/6105/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6105/23 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 30.05.2023 № 25 про відмову у переведенні позивача на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача-1 призначити та здійснити нарахування і виплату з 24.05.2023 позивачу пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати, зазначені у довідках від 22.05.2023 № 1366/01-07 та № 1367/01-07, виданих управлінням соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач протиправно відмовив їй в призначенні з 24.05.2023 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати, зазначені у довідках управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації від 22.05.2023 № 1366/01-07 та № 1367/01-07, оскільки позивач є інвалідом II групи (інвалідність отримала під час перебування на державній службі), на день набрання чинності Законом №889 обіймала посаду державної служби та мала понад 10 років стажу державної служби, має загальний стаж на посаді державної служби понад 20 років, у зв`язку із цим має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону України «Про Державну службу» №3723-ХІІ, а тому наявні правові підстави для переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію державного службовця по інвалідності II групи відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ГУ ПФУ в Черкаській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, ухвалено рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Зокрема, апелянт наполягає на тому, що не приймав жодних рішень стосовно позивача, а лише є виконавцем рішення іншого пенсійного органу.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року та від 19 січня 2024 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Черкаській області, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Від ОСОБА_1 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності від загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Згідно із записами трудової книжки позивач працювала:

- з 22.11.1999 по 23.12.1999 в Корсунь-Шевченківському управлінні соціального захисту населення райдержадміністрації на посаді спеціаліста 2-ї категорії (стаж державної служби 00 років, 01 місяць, 01 день);

- з 04.05.2000 по 31.10.2005 в управлінні соціального захисту населення Корсунь-Шевченківської райдержадміністрації на посадах спеціаліста 2 категорії, головного спеціаліста та заступника начальника відділу по призначенню державних соціальних допомог (стаж державної служби 05 років, 05 місяців, 28 днів);

- з 01.11.2005 по 05.10.2020 в Корсунь-Шевченківській районній раді на посадах радника голови районної ради з питань організаційного забезпечення діяльності ради, завідувача та начальника організаційного відділу виконавчого апарату, керуючого справами районної ради (стаж служби в органах місцевого самоврядування 14 років, 11 місяців, 4 дні).

Відтак, позивач працювала на посадах, віднесених до посад державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.

Відповідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 124301 від 11.06.2018 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) з 11.06.2018.

Позивач звернулася до відповідача-1 із заявою від 24.05.2023 про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності відповідач-2 рішенням від 30.05.2023 № 25 відмовив позивачу у переведенні останньої на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, у зв`язку з тим, що пенсії по інвалідності Законом України «Про державну службу» після набуття чинності Законом № 889-VIII не призначаються.

Відповідач-1 листом від 02.06.2023 № 2300-0211-8/36638 повідомив позивача про прийняте оскаржуване рішення відповідача-2.

Незгода з такими діями відповідачів зумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Виходячи з наведеної норми, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами частини дев`ятої статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десять статті 37 Закону № 3723-XII).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 (справа № 822/524/18) суд на підставі аналізу зазначених вище норм законодавства зазначив, що законодавство не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Як встановлено колегією суддів, позивач у періоди з 22.11.1999 по 23.12.1999, з 04.05.2000 по 31.10.2005, з 01.11.2005 по 05.10.2020 перебувала на державній службі, що підтверджується записами трудової книжки.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу». До стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, служба в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби відповідно до ч. 4 Порядку № 229 та п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII.

Тому, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) займала посаду державної служби та мала понад 10 років стажу на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Таким чином, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.05.2023 №25 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу з 24.05.2023 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітку суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати, зазначені у довідках від 22.05.2023 № 1366/01-07 та № 1367/01-07, виданих управлінням соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації, то якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.

При цьому зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції, не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки суд не вирішує в цьому разі питання про надання певного статусу, не призначає допомогу у певному розмірі, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснювати з 24.05.2023 нарахування та виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати, зазначені у довідках від 22.05.2023 № 1366/01-07 та № 1367/01-07, виданих управлінням соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації, суд першої інстанції обрав належний та необхідний у даному випадку спосіб захисту.

Відтак, судом першої інстанції при розгляді справи правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також дотримано норм процесуального права.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року - без змін.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №580/6105/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк