Справа № 500/5043/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 500/5043/23 пров. № А/857/22117/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року (суддя Чепенюк О.В. ухвалене в м. Тернопіль) у справі № 500/5043/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.06.2023, №0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 591,50 гр., №0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 14079,00 грн., №0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 18749,25 грн., №0-1912-UA0018305, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі в сумі 630,50 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема, зазначає, що контролюючим органом при нарахуванні податкових зобов`язань по кожному з об`єктів оподаткування було застосовано ставку податку в розмірі 0,50% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року. Рішенням Скалатської міської ради №1082 від 14.07.2021 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Скалатської міської ради», яке набрало чинності з 01.01.2022, установлено на території Скалатської міської ради податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток 2), для будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) у розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою для проведення звірки даних, в якій повідомив вищевказані обставини. За результатами розгляду заяви контролюючим органом листом від 17.07.2023 відмовлено у відкликанні податкових повідомлень-рішень від 19.06.2023.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належать на праві власності об`єкти нерухомого майна (нежитлові будівлі):

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2008: будівля автомобільної вагової, загальною площею 18,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 15.07.2008, номер запису: 12 в книзі:02, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23974622 (а.с.12);

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2008: будівля складу, загальною площею 433,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 15.07.2008, номер запису: 11 в книзі:01, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23975646 (а.с.14);

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2008: будівля складу, загальною площею 576,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 15.07.2008, номер запису: 12 в книзі:03, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23977315 (а.с.16);

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2008: будівля складу пального, загальною площею 19,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17). Право власності на нерухоме майно зареєстровано 31.07.2008, номер запису: 13 в книзі:03, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24178352 (а.с.18).

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 19.06.2023 прийнято податкові повідомлення-рішення форми Ф:

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 591,50 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 18,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ставка податку 0,50% (а.с.7);

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 14079,00 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 433,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ставка податку 0,50% (а.с.8);

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 18749,25 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 576,90 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ставка податку 0,50% (а.с.9);

№0-1912-UA0018305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 630,50 грн за податковий період 2022 року, об`єкт оподаткування: нежитлова будівля площею 19,40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ставка податку 0,50% (а.с.10).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення від 19.06.2023 протиправними, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

01.01.2015 набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Таким чином, власник нежитлової нерухомості, яка за своїм окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України врегульовано, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення того, чи правильно визначені податкові зобов`язання на нерухоме майно, що належить позивачу, чи має позивач пільгу щодо сплати податку.

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

З аналізу наведених нормативних приписів підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України суд першої інстанції вірно зазначив, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов: 1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та віднесений до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; 3) об`єкт нерухомості не здається власником в оренду, лізинг, позичку.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Відповідно до ДК 018-2000 до групи Будівлі нежитлові інші (код 127) включено клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271).

Клас Будівлі сільськогосподарського призначення (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін.

Як вважає позивач, будівля автомобільної вагової (вул. Зацерква, 133а, с. Остап`є, Підволочиський район, Тернопільська область), будівля складу (вул. Сонячна, 9а, с. Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область), будівля складу (вул. Сонячна, 10а, с. Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область), будівля складу пального (вул. Сонячна, 12а, с. Городниця, Підволочиський район, Тернопільська область) відноситься до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Проте суд першої інстанції вірно зазначив, що до позовної заяви ОСОБА_1 не долучено жодних доказів на підтвердження таких обставин. Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що нежитлові будівлі, які є об`єктом оподаткування по оскаржуваних рішеннях призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

За змістом підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно підпункту 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Слід зазначити, що поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років від 18.01.2001 №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. У свою чергу відповідно до норм вказаної статті сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

Відповідно до статті 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис від 23.09.2008 № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Визначаючись щодо наявності у позивача як фізичної особи статусу сільськогосподарського товаровиробника, судом першої інстанції вірно враховано, що за змістом проаналізованих законодавчих норм сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власновиробленої продукції рослинництва і тваринництва. Позивач на підтвердження наявності податкової пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказує, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем і виробляє сільськогосподарську продукцію.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, основним видом діяльності позивача є вантажний транспорт (код ВЕД 49.41), серед інших видів діяльності: допоміжна діяльність у рослинництві (код ВЕД 01.61).

З матеріалів справи апеляційним судом не встановлено фактів та доказів, які б свідчили про здійснення позивачем виробництва і самостійного перероблення власновиробленої продукції рослинництва і тваринництва у 2022 році, та про отримання доходів від здійснення такої діяльності, тобто доказів того, що він був сільськогосподарським товаровиробником у податковому періоді, за який податковим органом здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Також, матеріалами справи не підтверджено права позивача на застосування податкової пільги по об`єктах оподаткування згідно з оскаржуваними рішеннями, позаяк відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 відноситься до категорії сільськогосподарського товаровиробника та нежитлові будівлі (автомобільної вагової, складів, будівлі складу пального) використовуються ним як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Відтак судом не встановлено дотримання умов, визначених ПК України, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, а саме коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури.

Рішенням п`ятої сесії восьмого скликання Скалатської міської ради №1082 від 14.07.2021 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Скалатської міської ради», яке набрало чинності з 01.01.2022, на 2022 рік встановлено, зокрема, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Скалатської міської ради згідно з Додатком 2 до цього рішення.

У Додатку 2 до вказаного рішення міської ради визначено адміністративно-територіальні одиниці або населені пункти, або території об`єднаних територіальних громад, на які поширюється рішення ради. До переліку увійшла територія (населені пункти) сіл Городниця та Остап`є. Згаданий Додаток 2 містить ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік (обумовлено, що ставки вводяться в дію з 01.01.2022) (а.с.29 зворот-30, 49 зворот-50). Для фізичних осіб власників нежитлових будівель віднесених до класу 1252 «Резурвуари, силоси, склади» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 така ставка складає 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. (а.с.33, 53).

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Відповідно до ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" до якого віднесено, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики, склади універсальні, склади та сховища інші.

Апеляційний суд звертає увагу, що до матеріалів справи позивачем долучено документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю автомобільної ваги, дві нежитлові будівлі складів та нежитлову будівлю складу пального (а.с.11-18). Жоден з таких не вказує на належність будівлі до іншого класу, ніж визначив контролюючий орган, 1252 «Резурвуари, силоси, склади».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначені податковим органом зобов`язання із податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до норм податкового законодавства, а тому підстави для скасування останніх відсутні.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року у справі №500/5043/23- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга