Справа № 300/750/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 300/750/23 пров. № А/857/23244/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 300/750/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїМатуляк Я.П.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 300/750/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 10.06.2021 за № 0-0901, за № 0-0901, за №0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, оскільки підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України застосовується за умови використання таких об`єктів за функціональним призначенням та з врахуванням виду діяльності платника податку. Водночас зазначив, що позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання, основним видом економічної діяльності якого є роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах.

Відповідач зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують, що позивач використовує будівлі і споруди безпосередньо у господарській діяльності, як сільськогосподарський товаровиробник.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення та відповідне відстеження вручених рекомендованих поштових відправлень.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснює господарську діяльність за видом економічної діяльності КВЕД 01.19 вирощування інших однорічних і дворічних культур, а вищевказані нежитлові будівлі у с. Лука, Городенківського р-ну, Івано-Франківської області у 2020 році належали позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", використовувалися позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при вирощуванні інших однорічних і дворічних культур, то у даному випадку не є об`єктами оподаткування, відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, видами економічної діяльності за КВЕД, якого є: 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах (основний); 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 20.02.2023 позивач у 2020 році був власником 21 об`єкта нерухомого майна у с. Лука, Городенківського р-ну, Івано-Франківської обл., а саме:

нежитлова будівля (будівля млину ДКУ) на АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля (будівля навісу) на АДРЕСА_2 ;

нежитлова будівля (будівля санпропускника (прохідна)) на АДРЕСА_1 ;

нежитлова будівля (будівля корівника 4-х рядного) на АДРЕСА_3 ;

нежитлова будівля (будівля навісу) на АДРЕСА_4 ;

нежитлова будівля (будівля ваги) на АДРЕСА_5 ;

нежитлова будівля (кормоцех) на АДРЕСА_6 ;

нежитлова будівля (будівля навісу для комбайнів) на АДРЕСА_7 ;

нежитлова будівля (будівля навісу) на АДРЕСА_8 ;

нежитлова будівля (будівля мийки тракторної бригади) на АДРЕСА_9 ;

нежитлова будівля (будівля прохідна) на АДРЕСА_10 ;

нежитлова будівля (будівля складу запчастин тракторної бригади) на АДРЕСА_11 ;

нежитлова будівля (будівля зерноскладу) на АДРЕСА_12 ;

нежитлова будівля (будівля майстерні тракторної бригади) на АДРЕСА_13 ;

нежитлова будівля (будівля столярної майстерні) на АДРЕСА_14 ;

нежитлова будівля (будівля складу контори) на АДРЕСА_14 ;

нежитлова будівля (будівля складу заправки) на АДРЕСА_15 ;

нежитлова будівля (будівля телятник з свинарником) на АДРЕСА_1 ;

нежитлова будівля (будівля корівника) на АДРЕСА_16 ;

нежитлова будівля (будівля навісу для комбайнів) на АДРЕСА_17 ;

нежитлова будівля (будівля котельні тракторної бригади) на АДРЕСА_18 .

10.06.2021 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення за № 0-0901, за № 0-0901, за №0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, за № 0-0901, якими позивачу визначено суми платежів з податку на вищевказане нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2020 рік (а.с.73-78).

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В свою чергу, підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування податком на майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначено підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, згідно з яким це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Водночас, у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України зазначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники. Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235. пункту 14.1 статті 14 ПК України застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.

Отже, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про застосування визначень поняття сільськогосподарського товаровиробника у наведених законодавчих актах для цілей визначення змісту статусу сільськогосподарського товаровиробника, оскільки наведені поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке має чітко обмежену сферу застосування. Тому, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

На користь висновку, що нормою підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено податкову пільгу, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Отож, передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Зазначене вище відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 26.11.2020 у справі №560/168/19, від 16.12.2021 у справі №160/9061/20.

Водночас, вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, судом першої інстанції підлягало встановленню чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у 2020 році в розумінні наведених вище норм права.

Відтак, вказані обставин є визначальними для правильного вирішення даного спору.

Правова позиція з вказаного питання викладена у постанові 1 квітня 2023 року по справі №380/2434/20.

З метою офіційного з`ясування всіх обставин справи, судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу, відповідно до якої запропоновано надати позивачу докази належності його до сільськогосподарського товаровиробника, а зокрема:

- наявності у володінні, користуванні або розпорядженні позивача землі сільськогосподарського призначення у період 2020року;

- наявного обробітку названої вище землі сільськогосподарського призначення, вирощування та збір культур сільськогосподарських та їх обсяг у період 2020року;

- наявності у володінні позивача сільськогосподарських тварин у період 2020року);

- відповідну звітність, щодо наявності та обробітку земель с/г призначення та/ або вирощування с/г тварин.

На виконання вказаної ухвали позивачем надіслано суду:

- копію витягу з Єдиного державного речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого позивачу належить на умовах оренди земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8602 га за адресою: село Підгір`я, Богородчанського району, Івано Франківської області;

- копію державного акту про право власності позивача на земельну ділянку площею 1,6188 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, за адресою: село Підгір`я, Богородчанського району, Івано Франківської області;

- копію свідоцтва серії НОМЕР_1 про реєстрацію за власником ОСОБА_1 трактора колісного, марки Т-40;

- копію свідоцтва серії НОМЕР_2 про реєстрацію за власником ОСОБА_2 трактора колісного марки Т-25А та довіреність на його розпорядженням позивачем.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи колегією суддів установлено, що земельні ділянки про, які йдеться вище знаходяться за адресою: село Підгір`я, Богородчанського району, Івано Франківської області. Жодних доказів фактичного обробітку вказаних земельних ділянок та /або вирощування та збору на них сільськогосподарських культур, плодів, ягід, їх транспортного переміщення на зберігання та /або переробку, реалізацію впродовж 2020-2021 року позивачем не надано.

Поряд із зазначеним, належні позивачу 21 об`єкт нерухомого майна, відносно яких позивачу визначено оскаржуваними податковими повідомленнями -рішеннями грошові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно за 2020 рік знаходяться в іншому районі Івано- Франківської області(с. Лука, Городенківського р-ну, Івано-Франківської області), а зокрема на відстані понад 78 км від названих вище земельних ділянок (село Підгір`я, Богородчанського району, Івано Франківської області).

Отож, позивачем не надано жодних доказів використання вказаних об`єктів нерухомого майна (будівельв с. Лука, Городенківського р-ну, Івано-Франківської області) в товарному сільськогосподарському виробництві. Не надано позивачем і доказів наявності у нього вирощених у 2020 році сільськогосподарських культур, плодів, ягід на землях в селі Підгір`я, Богородчанського району, Івано Франківської області, їх збору та транспортного переміщення на зберігання та /або переробку, реалізацію до будівельв с. Лука, Городенківського р-ну, Івано-Франківської області).

Як наслідок, позивач не довів належними доказами ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій обставин з приводу фактичного виробництва сільськогосподарської продукції вподовж 2020 року та використання вказаних будівель у такому товарному сільськогосподарському виробництві впродовж цього ж терміну.

Стосовно ж посилань позивача на судові рішення судів апеляційної інстанції в інших справах, то як слідує із їх змісту, у названих справах не досліджувались обставини щодо фактичного товарного сільськогосподарського виробництва позивача у 2020 році.

Колегією суддів також відхиляються надані позивачем фотозображення, позаяк вони не містять відомостей щодо фактичного місця та часу їх вчинення. Окрім того, вказані зображення не підтверджують фактичних обставин з приводу вирощення позивачем у 2020 році сільськогосподарських культур, плодів, ягід (на землях в селі Підгір`я, Богородчанського району, Івано Франківської області), їх збору та транспортного переміщення на зберігання та /або переробку, реалізацію до будівельв с. Лука, Городенківського р-ну, Івано-Франківської області).

Окрім того, колегією суддів ураховано, що позивач має також зареєстровані види економічної діяльності за КВЕД: 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування позивачем у 2020 році пільги, передбаченої пунктом «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Враховуючи зазначені норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, суд вважає, що відповідачем правомірно, на підставі та в межах наданих повноважень винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення, відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, неправильно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів зазначає, що підстави для присудження судових витрат у даній справі на користь будь якої із сторін - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 300/750/23 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос