Справа № 753/14214/23
Суддя: Маркєлова В. М.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/38/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сірокваши К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до 1. Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, 2. Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

14.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до старшого сержанта поліції Буздогана Андрія Олеговича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою від 05.10.2023 суд залишив позовну заяву без руху з огляду на невідповідність вимогам ст. 160, 161 КАС України.

На виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2023 з метою усунення недоліків позовної заяви позивач 17.10.2023 подав до суду:

- позовну заяву в новій редакції, зазначивши відповідачем Бориспільське управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- документ про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн.

Після усунення недоліків позову, ухвалою Дарницького районного суду від 30.10.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд постановив здійснити розгляд справи за правилами ст. 286 КАС України з повідомленням учасників справи відповідно до ст. 268 КАС України у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, буд. 5-А, каб. 127. Судове засідання призначити на 24 січня 2023 року о 16 год. 00 хв. Відповідно до ст. 268 КАС України негайно повідомити щодо подання позовної заяви та про день час та місце розгляду справи: - позивача ОСОБА_1 ; - відповідача Бориспільське управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. Відповідачу роз`яснено право у строк до 24.01.2024 подати відзив на позовну заяву у порядку та з дотриманням вимог ст. 269 КАС України.

12.12.2023 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 15.12.2023 суд повернув заяву про забезпечення позову позивачу, оскільки заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, - до заяви про забезпечення позову позивач не додав квитанцію про сплату судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.

Ухвалою від 24.01.2024 суд залучив до участі у справі як співвідповідача-2 Головне управління національної поліції в Київській області (РНОКПП 40108616, Україна, 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 15). Розгляд справи відклав до 28.02.2024 о 15.00 год. та направив відповідачу - 2 Головному управлінню національної поліції в Київській області (РНОКПП 40108616, Україна, 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 15) копії позову з додатками копії цієї ухвали та ухвали суду від 22.12.2023 у цій справі, а також для надати доступ відповідачу - 2 до усіх матеріалів електронної справи в підсистемі «Електронний суд», установив строк для подання ним відзиву - 15 днів з дня отримання доступу до електронної справи (та відповідно електронної копії позову з додатками) у порядку та з дотриманням вимог ст. 269 КАС України.

29.01.2024 до суду надійшов відзив відповідача - 1.

13.02.2024 до суду надійшов відзив відповідача - 2.

У позові заявлено наступні позовні вимоги:

Визнати протиправними дії старшого сержанта поліції Буздогана Андрія Олеговича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати поставу серії БАВ № 190828 від 11.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення підпунктів 2.1, 2.3 пункту 2 ПДД з накладенням штрафу у розмірі 3 400,00 грн, та закрити провадження у справі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 08 2023, він керував електроскутером Маххtег Fаlсоn III, при виїзді з дачного товариства «Вишеньки» (м. Славутич, 1-й шлюз) на блокпосту його зупинив старший сержант поліції Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Буздоган А.О. з вимогою надати посвідчення водія та документи про реєстрацію скутера. Він надав сержанту технічний паспорт і зазначив, що цей скутер не підпадає під вимоги, встановлені законодавством щодо реєстрації транспортного засобу та наявності посвідчення водія. Проте, сержант проігнорував усі його пояснення та наданий технічний паспорт, і виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ № 190828 від 11.08.2023, відповідно до якої він визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 11.08.2023 о 17:20 год. в с. «Вишеньки» Бориспільського р-ну Київської обл. керував транспортним засобом електроскутером Маххtег Fаlсоn III, без застебнутого мотошолому та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, посвідчення водія категорії «А1» не отримував, чим порушив п.2.1а, 2.3г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст.126, ч. 5 ст.121 КУпАП.

Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, враховуючи, що отримання посвідчення водія для керування такою категорією електричних мопедів не вимагається чинним законом, оскільки транспортні засоби з електродвигуном потужністю менше 3 кВт не належать до механічних транспортних засобів. Зазначив, що електроскутер Маххtег Fаlсоn III має електродвигун потужністю 1000 Вт, тобто 1 кВт, тоді як розділ І ПДР України визначає, що механічним транспортним засобом є транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Державній реєстрації у МВС України підлягають саме механічні транспортні засоби, а отже, керований ним електроскутер Маххtег Fаlсоn III не зареєстрований в установленому порядку, і не підлягає державній реєстрації.

У судове засідання 24.02.2021 сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Суд, з`ясувавши доводи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, з урахуванням того, що відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), установив такі фактичні обставини.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 11.08.2023 о 17:20 год. в с. «Вишеньки» Бориспільського р-ну Київської обл. керував транспортним засобом електроскутером Маххtег Fаlсоn III, без застебнутого мотошолому та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, посвідчення водія категорії «А1» не отримував, чим порушив п.2.1а, 2.3г ПДР України, за що притягнутий до відповідальністі за ч. 2 ст.126, ч. 5 ст.121 КУпАП старшим сержантом поліції Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Буздоганом А.Гз накладенням на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн (а.с.5).

З доданої до адміністративного позову копії технічного паспорту та керівництва користувача, копії видаткової накладної Ррз/03-0050084 від 11.05.2022 про придбання електроскутера суд установив, що позивачем було придбано електроскутер марки Маххtег Fаlсоn III (а.с. 6-8), потужність двигуна якого складає 1000 Вт.

Саме за керування вказаним транспортним засобом позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, що представниками відповідачів не заперечується.

У відзивах, відповідачі-1, -2 не погодилися з вимогами позовної заяви, зазначили про те, що позивач необґрунтовано стверджує, що він не порушував ПДР України.

Відповідач-2, зокрема, зазначив у відзиві, що Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі за ст. 126 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП. Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. П. 2.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний номер на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до підпункту «г» п. 2.3 ПДР під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 2.13 ПДР до категорій А1 відносяться наступні транспортні засоби - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Отже, відповідач при винесенні постанови відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Суд, вивчивши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху (далі-ПДР), що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Зокрема, розгляд справ, передбачених статтею 126 КУпАП, здійснюється, відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП та п.2 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Таким чином, приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом п. 2 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 2395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 2408/27853, - зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст.283 КУпАП.

За змістом Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 2395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 2408/27853, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі протягом десяти днів з дати вручення такої постанови у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом…, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Срамек проти Австрії» (case Sramek v. Austria, § 36) зазначив, що орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна.

На думку суду, в даному випадку поняття «суд» може розглядатися у змістовному значенні щодо працівника відповідача-1 у справі, так як, останній відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вимог КУпАП наділений повноваженнями одноособово вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходу адміністративного стягнення.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень - старший сержант поліції Буздоган А.О. Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, будучи уповноваженим діяти від імені держави, при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності повинен був дотримуватися критеріїв незалежності та безсторонності, передбачених ст. 6 Конвенції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються серед іншого протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, необхідно зазначити нормативний акт, який передбачає відповідальність за скоєне порушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 11.08.2023 о 17:20 год. в с. «Вишеньки» Бориспільського р-ну Київської обл. керував транспортним засобом електроскутером Маххtег Fаlсоn III, без застебнутого мотошолому та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, посвідчення водія категорії «А1» не отримував, чим порушив п.2.1а, 2.3г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст.126, ч. 5 ст.121 КУпАП.

Вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не зазначено мотивів відхилення доказів, на які посилався правопорушник (пред`явленого техпаспорту на електроскутер), та висловлених останнім доводів (що електроскутер має згідно з техпаспортом потужність 1 кВт, а тому не підпадає під дію підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно пункту 2.13 Правил дорожнього руху, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1-мопеди, моторолери та iншi двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та iншi двоколісні транспортні засоби, якi мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4кВт і більше;

В1 - квадро-і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохiднi машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Крім того, абзацом п`ятдесят дев`ятим даного пункту визначено, що мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного iз них.

Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином Правилами дорожнього руху розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «Транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згоряння, а також потужності електродвигуна.

Тобто транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша нiж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механiчним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Саме такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 01.03.2018 справі № 278/3362/15-к.

Як встановлено з копії технічного паспорту та керівництва користувача, копії видаткової накладної Ррз/03-0050084 від 11.05.2022 про придбання електроскутера позивача, електроскутер марки Маххtег Fаlсоn III (а.с. 6-8) має потужність двигуна 1000 Вт.

Електроскутер відповідно до ДСТУ 2984-95 не належить до категорії Засоби транспортнi дорожнi. Терміни та визначення, «Електроскутери» не відносяться до транспортних засобів, призначених для використання на автомобільних дорогах державного значення. Також вони вiдповiдно до вимог дiючого законодавства не підлягають державній реєстрації.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохiдних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, iнших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388. Електроскутер вiдповiдної марки до визначення транспортного засобу не належить та державній реєстрації не підлягає.

Таким чином, у вiдповiдності до визначень, закріплених у Правилах дорожнього руху, електроскутер двоколiсний марки Маххtег Fаlсоn III потужністю 1 кВт не може визнаватись механічним транспортним засобом (та не підлягає державній реєстрації), а позивач, як особа, яка ним керувала, не є суб`єктом адмiнiстративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електроскутер не є.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон №3353) цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону № 3353 зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 2.3 «г» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. При цьому суд звертає увагу, що вказана вимога поширюється на всі транспортні засоби, віднесені до категорії мопедів, тобто у випадку транспортного засобу на електричній тязі - з електродвигуном потужністю до 4 кВт, і не може бути штучно обмежена поширенням лише на водіїв мопедів, що є механічними транспортними засобами.

Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне адміністративну відповідальність за частиною 5 статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суд дійшов висновку про доведення відповідачами наявності в діях позивача лише складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП.

Проте, ураховуючи недоведення позивачами підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП на підставі постанови серії БАВ № 190828 від 11.08.2023, та неможливості відокремити суму штрафу саме за частиною 5 статті 121 КУпАП від суми штрафу за адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 126 КУпАП накладеним згідно статті 36 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У свою чергу, в силу пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Беручи до уваги вищенаведені норми процесуального права та встановлені судом фактичні обставини, за яких відповідачем правомірність оскаржуваної постанови доведена лише в частині вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною частиною 5 статті 121 КУпАП, закінчення строку накладення адміністративного стягнення, встановленого статтею 38 КУпАП, що унеможливлює направлення справи на новий розгляд відповідачу, керуючись приписами пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме - сплачений судовий збір, підлягає стягненню з відповідача-2 на користь позивача згідно з вимогами ч. 1ст. 139 КАС України, відповідно якої, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача-2 Головного управління Національної поліції в Київській області, яке є юридичною особою, за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 536,80 грн.

Керуючись нормами ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 6, 9, 71-74, 77, 90, 242, 244-246, 268, 286, 272, 293, 295 КАС України, ст. 7, 9, 122, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до 1. Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, 2. Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ № 190828 від 11.08.2023, винесену старшим сержантом поліції Бориспільського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Буздоганом А.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення підпунктів 2.1, 2.3 пункту 2 ПДД з накладенням штрафу у розмірі 3 400,00 грн, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач-1Бориспільське управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, адреса 08302, місто Бориспіль, вул. Сергія Камінського, буд. 4.

Відповідач-2 Головне управління Національної поліції в Київській області, , адреса 01601, місто Київ, вул. Володимирська, буд. 15.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Маркєлова