Справа № 160/24962/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/24962/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року (суддя Букіна Л.Є.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.09.2023 № 005316.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він не є автомобільним перевізником, не здійснює господарської діяльності, пов`язаної з вантажним перевезенням, а придбаний товар перевозився виключно у приватних цілях.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що він не є суб`єктом господарювання, а тому до нього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції. Також судом першої інстанції не взято до уваги докази, додані до позовної заяви, а саме, прибутковий касовий ордер № 520 від 18.08.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті 18 серпня 2023 року було проведено рейдову перевірку транспортного засобу MAN, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-29 159км+159м, Харків-Красноград-Перещепине-Дніпро, за результатами якої складено Акт № 004312 від 18.08.2023.

В результаті проведеної перевірки встановлено порушення з боку позивача, як власника транспортного засобу, статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, відсутність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа.

Водій ОСОБА_1 від підписання Акту перевірки відмовився.

Згідно з постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.09.2023 № 005316, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Вказана постанова є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 розділу ІІІ Інструкції виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

В основу заявленого позову лягли доводи ОСОБА_1 , що він не є перевізником вантажу в розумінні закону, адже перевозив товар для власних цілей, а тому вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» та наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 на нього не поширюються.

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями. Вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж. Вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством.

Позивачем на підтвердження власних пояснень щодо здійснення перевезення вантажу для власних потреб надано прибутковий касовий ордер № 520 від 18.08.2023, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_2 18 серпня 2023 року прийняла від Дмитренко бетон М 250п2-9,0 м3 на суму 22 700 грн 00 коп.

Відтак, з огляду на вищенаведені приписи Закону України «Про автомобільний транспорт», названий документ підтверджує, що ОСОБА_1 при перевезенні вантажу виступав автомобільним перевізником, а ФОП ОСОБА_2 вантажоодержувачем, що спростовує доводи позивача про перевезення вантажу для власних цілей.

Враховуючи встановлені обставини з урахуванням положень чинного законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач в ході розгляду справи не довів належними доказами, що перевезення вантажу здійснювалося останнім для власних потреб, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Натомість, як було зазначено вище, позивач в основу апеляційної скарги поклав додаткові доводи, а саме, що він не є суб`єктом господарювання, а тому до нього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції.

В свою чергу колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у встановлений процесуальним законом строк не скористався правом на зміну підстав позов, при цьому позовна заява не містить обґрунтувань, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому до нього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції.

В свою чергу, частиною 5 статті 308 КАС України імперативно визначено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відтак, викладені в апеляційній скарзі доводи не є такими, що підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року в адміністративній справі № 160/24962/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 27 лютого 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 27 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова