Справа № 280/9522/23
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Справа № 280/9522/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, юридична адреса: вул. Комкова, будинок 76А, місто Херсон, Херсонська область, 73009)

про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , не зарахування при здійсненні розрахунку довічного грошового утримання 2 роки 04 місяці 29 днів половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України; 3 роки стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) , вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати (включити) до стажу на роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні (перерахунку) розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 23 роки 09 місяців до стажу роботи на посаді судді 2 роки 04 місяці 29 днів половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України; 3 роки стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, а всього стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 , що дає їй право на призначення /перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 29 роки 01 місяць 27 днів;

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від № 15 від 19.10.2023 року про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розрахунку загального процента розрахунку пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) в розмірі 56 відсотків від заробітку;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.10.2023 року виходячи з 29 років 01 місяць 27 днів стажу роботи на посаді судді та 68 % суддівської винагороди судді апеляційного суду, без оподаткування, довічно відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України протягом 10 днів з дня отримання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Шевченківського об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя №15 від 19.10.2023 року позивачці було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 56% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та без оподаткування, довічно. Вказує, що згідно рішення Вищої ради правосуддя від 26 вересня 2023 року №909/0/15-23 до стажу на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці і від якого залежить розмір такого грошового утримання зараховується: 23 роки 08 місяців 28 днів стажу роботи безпосередньо на посаді судді; 2 роки 04 місяці 29 днів половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі; роки стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності) , вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді. Отже, стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 29 років 01 місяць 27 дні. Вважає, що відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді, встановлений рішенням Вищої ради правосуддя. Посилається на те, що відповідно до положень статті 142 Закону №1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці виходячи із його стажу повних 29 років становить 68%, з яких: 50% - 20 років роботи на посаді судді та 09 років *2% - за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. Вважає, що приймаючи рішення №15 від 19.10.2023 року, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав. У відзиві вх. № 57435 від 25.12.2023 вказує, що заяву позивачки про призначення щомісячного довічного грошового утримання від 06.10.2023 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та саме цим органом було прийнято рішення про призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання, та саме ним до стажу судді не було зараховано певних періодів її роботи. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно не призначення щомісячного довічного грошового утримання чи не зарахування певних періодів роботи позивачки та ніяким чином не порушувало її права на пенсійне забезпечення. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 2 також не визнав позовну заяву. У відзиві вх. № 9190 від 26.02.2024 вказує, що до заяви про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 надано розрахунок стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з яким загальний страховий стаж позивача становить 31 рік 08 місяців 26 днів, при цьому стаж роботи на посаді судді - 23 роки 09 місяців 7 днів. Таким чином, вважає, що з урахуванням стажу на посаді судді 23 роки 09 місяців 7 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 визначено з розрахунку 56% суддівської винагороди працюючого судді. Вказує, що органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 56 % суддівської винагороди працюючого судді, протиправних дій чи бездіяльності не вчинено. Стверджує, що підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді, з якого розраховується довічне грошове утримання додатково 2 роки 04 місяці 29 днів - половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України та 3 роки - стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності), відсутні. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, необгрунтованими нормами чинного законодавства. Просить відмовити у позові.

Ухвалою суду від 24.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/9522/23 без виклику сторін.

Ухвалою суду від 05.02.2024 залучено до участі у справі № 280/9522/23 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (код в , юридична адреса: вул. Комкова, будинок 76А, місто Херсон, Херсонська область, 73009).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 28 грудня 1999 року № 1624/99 призначена в межах п`ятирічного строку суддею Запорізького районного суду Запорізької області. Указом Президента України від 20 грудня 2003 року № 1472/2003 призначена в межах п`ятирічного строку суддею апеляційного суду Запорізької області, Постановою Верховної Ради України від 18 листопада 2004 року №2194-УІІ обрана на посаду судді апеляційного суду Запорізької області безстроково, Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 переведена на посаду судді Запорізького апеляційного суду.

За рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2023 №909/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Запорізького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У рішенні зазначено, що за результатами вивчення доданих до заяви належним чином завірених копій документів щодо, визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: паспорта громадянина України, актів про обрання, призначення на посаду судді, диплома про вищу освіту, трудової книжки, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судці, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню:

стаж роботи безпосередньо на посаді судді - 23 роки 8 місяців 28 днів;

половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів;

стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 29 років 1 місяць 27 днів.

09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення їй довічного грошового утримання, як судді у відставці.

Відповідно до принципу екстериторіальності розгляду заяв та звернень, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та за результатами розгляду 19.10.2023 прийнято рішення № 15 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням стажу на посаді судді 23 роки 09 місяців 7 днів, з розрахунку 56% суддівської винагороди працюючого судді.

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача в частині визначення стажу та розміру пенсії, з вимогою вчинити певні дії, звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів № 1402- VIII (надалі Закон № 1402- VIII).

Відповідно до частини першої статті 116 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Також, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIІІ судді, призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За правилами частини першої статті 120 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Так, згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2023 №909/0/15-23 загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 29 років 1 місяць 27 днів.

Проте, відповідачем 2 визначено загальний страховий стаж позивача 31 рік 08 місяців 26 днів, а стаж роботи на посаді судді - 23 роки 09 місяців 7 днів. Як свідчить протокол призначення пенсії та підтверджує у відзиві відповідач 2, до стажу роботи на посаді судді не зараховано половину строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України (2 роки 04 місяці 29 днів), та 3 роки - стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності).

Суд зауважує, що згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VІ, в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-Х1І Про статус суддів (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах. Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене, законодавством, яке діяло на момент призначення позивача на посаду судді, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Таким чином, відповідачем 2 неправомірно не враховано половину строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті (2 роки 4 місяці 29 днів) до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 по справі №9901/382/18. а також у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 по справі № 607/8578/17, Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 11/800/426/14, Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, а також від 20.11.2019 у справі № 308/5911/17, від 12.12.2019 №692/290/17.

Також, частиною другою статті 137 Закону №1402-VIІІ встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз зазначеної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIІІ дає підстави для висновку, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Закон) України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402- VIІІ суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право па відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 201 8 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 по справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України №1402-УІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на лагу такого призначення, оскільки гака норма призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Таким чином, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на підлягає зарахуванню також стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.

З урахуванням викладеного, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягає зарахуванню -29 років 1 місяць 27 днів, а саме:

стаж роботи безпосередньо на посаді судді - 23 роки 8 місяців 28 днів; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів;

стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.

Вказаний розрахунок наведений у Рішенні Вищої ради правосуддя Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Запорізького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку від 26 вересня 2023 року № 909/0/15-23.

При цьому суд враховує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17. від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від № 15 від 19.10.2023, яким призначено позивачу довічне грошове утримання та не зараховано до стажу, який враховується при обчислені щомісячного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому навчальному закладі, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), що надає право для призначення на посаду судді є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення стажу роботи на посаді судді протиправними, оскільки стаж було визначено при принятті спірного рішення саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судці.

Отже, при визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні, відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 68%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 9 *2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Суд враховує, що за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписамист.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За правовою позицією Верховного суду, що міститься у постанові від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання: бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Тобто, адміністративний суд, використовуючи всі надані йому процесуальним законом повноваження, з урахуванням фактичних обставин справи та положень законодавства, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав позивача, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень; ефективний спосіб захисту повинен забезпечити негайне поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, призводити до потрібних (бажаних) позивачу результатів (наслідків); ухвалення судами рішень, які безпосередньо не призводять до необхідних змін в обсязі прав позивача або не гарантують забезпечення примусового виконання судового рішення, не відповідає змісту цього поняття.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і. якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання - Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яке було визначене за принципом екстериторіальності органом, що розглядає заяву позивачки, зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 2 роки 04 місяці 29 днів - половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України та 3 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 68% суддівської винагороди, починаючи з 19.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору..

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у розмірі 805,20 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яким прийнято спірне рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (, юридична адреса: вул. Комкова, будинок 76А, місто Херсон, Херсонська область, 73009) про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від № 15 від 19.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 2 роки 04 місяці 29 днів - половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України та 3 роки - стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності) та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 68% суддівської винагороди, починаючи з 19.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині вимог,- відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 805 (вісімсот п`ять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.02.2024.

Суддя Л.Я. Максименко