Справа № 240/34794/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/34794/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком ОСОБА_1 у відповідності до ч.2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 у відповідності до ч.2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказує, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак отримала відмову з підстав відсутності страхового стажу. З таким рішенням позивач не погоджується, вважає дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії незаконними та такими, що порушують її право на пенсійне забезпечення, у розмірі та на умовах, передбачених законодавством України.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю. Вказує, що позивач 06.11.2023 звернулась до Управління з заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону, яка після реєстрації та сканування копій документів засобами програмного забезпечення розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 09.11.2023 № 94 про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Про зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 16.11.2023 №0600-0212-8/122647 Управління повідомило позивачу.

31.01.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України надійшов відзив, в якому заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.11.2023 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії (перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону №1058). За принципом екстериторіальності наведена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. За результатами розгляду заяви позивачки та наданих документів, визначено, що вік ОСОБА_1 на момент звернення становить 62 роки. Страховий стаж на момент звернення за перерахунком пенсії - 24 роки 11 місяців 25 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 26.01.1983 по 24.12.1985, оскільки у записі про звільнення з роботи не співпадає дата звільнення з датою наказу про звільнення, чим порушено вимоги Інструкції №58. Уточнюючі довідки за вищезазначені періоди роботи відсутні. Враховуючи наведене, Головним управлінням прийняте правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу від 09.11.2023. Просило відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У період із 01.01.2024 по 05.01.2024 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 16.04.2003 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

06.11.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 16.11.2023 №0600-0212-8/122647 повідомило позивача, що за матеріалами пенсійної справи вона перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону в розмірі 2760,00 грн при страховому стажі 37 років 7 місяців 28 днів, з яких додатковий стаж становить 12 років 2 місяці 24 дні. За поданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивача на дату звернення становить 24 роки 11 місяців 25 днів. Згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 з 26.01.1983 по 24.12.1985, в зв`язку з невідповідністю дати звільнення та дати наказу про звільнення.

Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви позивача та наданих документів щодо перерахунку пенсії здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та 09.11.2023 винесено рішення про відмову у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Вважаючи вказану відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI (далі - Закон № 1058-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-VI передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1058-VI особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону № 1058-VI у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, ще знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, водночас у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою ст.26 Закону № 1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Як вже зазначалось судом, позивач 06.11.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент звернення із заявою до відповідача, їй виповнилось повних 62 роки (01.08.2023).

Таким чином, суд приходить до висновку, що для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати з якої позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а саме з 06.11.2023 позивачу необхідно мати не менше 30 років страхового стажу.

Однак, страховий стаж на момент звернення за перерахунком пенсії позивачки становить 24 роки 11 місяців 25 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 : з 26.01.1983 по 24.12.1985, оскільки у записі про звільнення з роботи не співпадає дата звільнення з датою наказу про звільнення, чим порушено вимоги Інструкції №58.

При цьому, суд звертає увагу, що позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 26.01.1983 по 24.12.1985 позивачем не заявлено.

Водночас, враховуючи те, що позивачка на момент звернення до пенсійного органу з заявою щодо переходу на пенсію за віком не досягла 63-річного віку право на перерахунок пенсії позивач набуде лише після досягнення 63 років відповідно до пункту 2 статті 26 Закону №1058-IV при умові наявності підтвердженого страхового стажу від 21 до 31 років.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняте правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність порушеного права.

Якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не обґрунтовано право на перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (вул.Зодчих,22, м.Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21005, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва