Справа № 203/7447/23
Суддя: Кондрашов І. А.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/7447/23
Провадження № 2-а/932/23/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., ознайомившись із адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дії протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася адвокат Хоміч Р.Г. із адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просить поновити строк звернення до суду, витребувати у відповідача копію оскаржуваної постанови, визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2023 року адміністративну справу за вищевказаним адміністративним позовом передано на розгляд за територіальною підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

24.01.2024 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана цивільна справа.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2024 року вищезазначену адміністративну справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановив, що вона не відповідає вимогам КАС України, а саме ст. ст. 160, 161 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, п.п. 3, 4, 5, 8, 11 ч. 5 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема:

зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви;

зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення вказаних приписів закону, у позові не зазначені відповідні відомості.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак позивачем разом із адміністративним позовом подано до суду клопотання відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що є особою пенсійного віку та отримує пенсію. Відповідно до довідки про доходи, розмір отриманої пенсії по інвалідності з травня 2023 року по жовтень 2023 рік склав 16560,00 грн.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, а також дослідивши письмові докази, подані до нього, суддя дійшов висновку про відсутність підстав щодо її задоволення, з огляду на наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовано статтею 133 КАС України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України - суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Положенням статті 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Крім того, судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

- розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

- позивачами є:

військовослужбовці;

батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

- особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

- предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, у розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» - відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. №2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015р. №484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким рекомендовано суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VIII від 22.05.2015 р.

Зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, позивач має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, позивачем не надано до суду належних та вичерпних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Так, позивач, звертаючись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, на підтвердження свого тяжкого матеріального стану надала відомості з Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про отримання пенсії по інвалідності з травня 2023 року по жовтень 2023 рік у розмірі 16560,00 грн.

Однак, надані позивачем відомості не можуть бути єдиним належним доказом на підтвердження перевищення розміру судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Окрім того, вищезазначені відомості не є достатніми доказами на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Натомість, доказів, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, заявником до позовної заяви не надано.

Отже, вищевикладені обставини свідчать про те, що на даний час відсутні підстави для відстрочення сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.

Крім того, статтею 133 КАС України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Сплата ж судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом. Визначення ж майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Разом з цим, суддя зазначає, що за матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_1 має у користуванні автомобіль (остання оспорює постанову, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху під час керування автомобілем), а отже має фінансові спроможності його утримувати. Вказане, на переконання суду, свідчить про наявність фінансових можливостей і сплатити судовий збір за подання даного позову, враховуючи також і те, що сума такого судового збору становить лише 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 2023 рік.

Оскільки зазначені умови, за наявності яких ОСОБА_1 підлягає відстроченню від сплати судового збору, відсутні, належних доказів, що підтверджують незадовільного майнового стану та відсутність інших джерел доходу, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення від сплати судового збору за подання до суду даного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 року в справі № 543/775/17 у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

А тому, враховуючи сформовану правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності сплати судового збору у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої Закон №3674-VI містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення, позивачу необхідно сплатити судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за вимогу немайнового характеру становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн. або надати докази, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Судом встановлено, що до позовної заяви належним чином завіреної копії спірної постанови, а також їх копій відповідно до кількості учасників справи не приєднано.

Натомість прохальна частина позову містить клопотання про витребування зазначеної постанови у відповідача.

Вивчивши заявлене клопотання, суддя виходить з наступного.

Частинами першою та другою КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як вбачається зі змісту заявленого клопотання позивач наполягає на витребуванні судом додаткових доказів у відповідача, однак у поданому клопотанні позивач не зазначає заходів, які ним вживались для отримання цих доказів самостійно, не вказує на обставини, які стали перешкодою для отримання та подання позивачем до суду зазначених доказів. Тобто позивач безпідставно перекладає свій обов`язок щодо доказування на суд.

Відтак, суд вважає заявлене клопотання про витребування доказів необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Так, позивач, в порушення вимог ч.7 ст. 161 КАС України, не додав до позову оригінал або копію оспорюваного акта.

Кодексом адміністративного судочинства України визначено спеціальний строк на звернення з позовом до адміністративного суду з приводу оскарження рішень щодо притягнення до адміністративної відповідальності .

Згідно із ч. 2 ст. 286 КАС України позовна заява щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У позовній заяві представник позивача просить суд поновити строки на оскарження постанови, у зв`язку з тим, що позивач про зміст оскаржуваної постанови дізналася лише 20 жовтня 2023 року. Про те позивачем не надано належних доказів того, що десятиденний строк звернення до суду був пропущений з поважних причин, а підстави, вказані ним у позовній заяві, є, на думку суду, є неповажними.

Як вбачається з адміністративного позову та доданих до нього документів, оскаржувана постанова була винесена 05 травня 2023 року. Разом з цим, зазначений адміністративний позов про оскарження цієї постанови був поданий до суду 13 грудня 2023 року, тобто після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 6ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску, що позивачем зроблено не було.

Відповідно до ч. 1-2ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У зв`язку із чим позивачу відповідно до вищезазначених положень закону необхідно надати вмотивовану заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч. 9 ст. 44 КАС України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Згідно із ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За вимогами ч. 2 ст. 161 КАС України у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

В порушення вимог ч. 9 ст. 44 КАС України, позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Крім того, позивачу слід додати до виправленої позовної заяви її копію та копії всіх документів, що додаються до неї для сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, оскільки позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 160, 161 КАС України, суддя приходить до переконання, що слід залишити позов без руху, надавши позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 94, 123, 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дії протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк позовна заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ