Справа № 420/19179/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/19179/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року, прийняте у складі суду судді Катаєвої Е.В. в місті Одеса, по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області про відмову в призначенні пенсії №66 від 09.06.2023;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Черкаській області по неврахуванню до трудового стажу періодів: 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002, з 01.04.2002 по 30.12.2010, з 28.04.2011 пo 03.04.2012, з 19.04.2012 пo 31.12.2021;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до трудового стажу спірні періоди: 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002, з 01.04.2002 по 30.12.2010, з 28.04.2011 пo 03.04.2012, з 19.04.2012 пo 31.12.2021;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області призначити та виплачувати йому ОСОБА_1 , пенсію за віком з дати звернення, а саме з 03.06.2023.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком №66 від 09.06.2023 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 періодів роботи з 01.04.2002 по 30.12.2010 та з 28.04.2011 по 03.04.2012. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.2002 по 30.12.2010 та з 28.04.2011 по 03.04.2012. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем подано усі необхідні документи, які підлягали належній перевірці відповідачем, при цьому надання уточнюючих довідок на підтвердження запису в трудовій книжці вчиняється у випадку відсутності трудової книжки, та коли у ній відсутні необхідні записи, або записи є неправильними чи неточними. Апелянт звертає увагу, що за періоди з 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002 наявні записи в трудовій книжці. При цьому, апелянт наголошує, що визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються зокрема, довідки, у даному випадку довідки ТОВ «Барс» та ТОВ «Тайфун». При цьому, апелянт також зазначає, що призначення (поновлення) пенсії позивачу з дати звернення є похідною вимогою, яка також підлягає задоволенню.

Крім того, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення по справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що апелянтом протиправних дій, щодо позивача під час прийняття рішення не допущено, періоди трудової діяльності не зараховані до страхового стажу, оскільки, підприємства, на яких працював позивач у спірні періоди, знаходяться на території Російської Федерації, яка з 01 січня 2023 року припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Крім того, апелянт посилається на дискреційність свої повноважень в частині зобов`язання Управління призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком з дати звернення.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 від 18.12.2020 року (а.с.105-106). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади від 24.07.2023 року адресою місця проживання позивача є АДРЕСА_1 (а.с.107).

03.06.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою щодо призначення пенсії за віком (а.с.120), яку розглянуто ГУ ПФУ в Черкаській області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №66 від 09.06.2023, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, при наявному 19 років 8 місяців 18 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.1998 по 03.04.2012 оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь у Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31.12.1991.

Позивач, вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії №66 від 09.06.2023 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а також протиправними дії по неврахуванню до трудового стажу періодів: 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002, з 01.04.2002 по 30.12.2010, з 28.04.2011 пo 03.04.2012, з 19.04.2012 пo 31.12.2021 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що Угода підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача на підприємствах, розташованих на території РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. Суд першої інстанції також встановив, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині зарахування при обчисленні пенсії позивача періодів трудової діяльності з 01.04.2002 по 30.12.2010 та з 28.04.2011, за періоди з 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002 не надані довідки про заробітну плату, а періоди з 19.04.2012 по 01.10.2017 (відсутній запис звільнення у трудовій книжці) та з 02.10.2017 по 31.12.2021 не підтверджені трудовою книжкою.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону №1058 в редакції від 15.04.2023, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Водночас, призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку (ч.2 ст. 44 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років (ч.2 ст.26 Закону №1058-IV).

Згідно ч.4 ст.26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого ч.1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Позивач, вважаючи, що ним досягнуто 30 років необхідного для призначення пенсії страхового стажу, у віці 60 років 03.06.2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято оскаржуване рішення №66 від 09.06.2023, згідно якого у заявника наявний стаховий стаж - 19 років 8 місяців 18 днів, тобто менше необхідного.

Частиною 1 ст. 40 Закону №1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000.

Згідно п.1 ст.41 Закону №1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та РФ (далі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст.5 Угоди).

Відповідно до ст.1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно з ч.3 ст.6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Згідно п.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, Угода підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача на підприємствах, розташованих на території РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Також відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку і при обставинах, що зумовили вихід РФ із Угоди, пенсійним органом не може бути відмовлено у врахуванні при обчисленні трудового (страхового стажу) позивача, чим спростовуються доводи апеляційної скарги пенсійного органу.

Водночас, пунктом 4.7 Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З оскаржуваного рішення не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії, тобто не вбачається чи є єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу не зарахування його до стажу періодів роботи та/або навчання згідно трудової книжки, що визнано судом неправомірним.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що ГУ ПФУ в Черкаській області приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення №97 від 25.07.2023, яке є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом: визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Черкаській області №97 від 25.07.2023 та зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача від 03.06.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, чим спростовуються доводи апеляційної скарги пенсійного органу у цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Черкаській області по неврахуванню до трудового стажу періодів роботи: 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002, з 01.04.2002 по 30.12.2010, з 28.04.2011 пo 03.04.2012, з 19.04.2012 пo 31.12.2021 та зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області їх зарахувати, колегія суддів зазначає наступне.

ГУ ПФУ в Черкаській області приймаючи оскаржуване рішення, не враховано періоди роботи позивача з 01.04.1998 по 03.04.2012.

При врахуванні (неврахуванні) періодів роботи до страхового стажу пенсійний орган повинен керуватися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ), відповідно до ч.1 ст.62 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції від 28.09.2022 року) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

На період внесення записів до трудової книжки позивача в рамках спірних періодів трудової діяльності діяла Інструкція №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993. З 29.07.1993 року по сьогодні діє Інструкція №58.

Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до абз.5 п.п.3 п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Таким чином, заробіток (дохід) за періоди роботи на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при обчисленні розміру пенсії за умови надання особою довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях).

Отже, позивачу при поданні заяви про призначення пенсії для підтвердження трудового стажу необхідно було подати трудову книжку як основний документ, що підтверджує трудовий стаж та довідки про заробітну плату, видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Позивачем на підтвердження трудового стажу надавались копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , вкладишу до неї серії НОМЕР_3 та довідок ТОВ «Барс» про нарахування заробітної плати за 2002-2020 роки і ТОВ «Тайфун» про нарахування заробітної плати за 2017-2021 роки, що не заперечується відповідачами.

Згідно записів трудової книжки позивача та вкладишу до неї він працював, зокрема: з 01.04.1998 по 30.04.2001 водієм та маляром висотником у ТОВ «Барс-Волга», з 01.05.2001 по 31.03.2002 маляром висотником у ТОВ «Барс-Північ», з 01.04.2002 по 30.12.2010 маляром висотником у ТОВ «Барс», з 28.04.2011 по 03.04.2012 начальником виробничої дільниці у ТОВ «Барс» (а.с.108-113).

Між тим, заявлені позивачем періоди трудової діяльності з 19.04.2012 пo 01.10.2017 та з 02.10.2017 по 31.12.2021 не підтверджуються трудовою книжкою та вкладишем до неї.

Вкладиш серії НОМЕР_3 трудової книжки серії НОМЕР_2 містить наступні записи: №36 - 19.04.2012 року прийнятий у виробничу дільницю начальником дільниці ТОВ «Барс», №37 31.08.2017 року звільнений у зв`язку з переводом, №38 31.08.2017 року вважати недійсним запис за номером 37.

Таким чином, звільнення позивача з ТОВ «Барс» 02.10.2017 не підтверджується трудовою книжкою, а запис про трудову діяльність з 02.10.2017 по 31.12.2021 у трудовій книжці взагалі відсутній.

Отже, трудовою книжкою підтверджуються лише періоди трудової діяльності з 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002, з 01.04.2002 по 30.12.2010, з 28.04.2011 по 03.04.2012.

Однак для їх зарахування до страхового стажу необхідні довідки, передбачені абз.5 п.п.3 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1.

Відповідачами не заперечується, що позивачем надавались довідки ТОВ «Барс» про нарахування заробітної плати за 2002-2020 роки та ТОВ «Тайфун» про нарахування йому заробітної плати за 2017-2021 роки.

Вищезазначені довідки наявні в матеріалах справи (ас.115-118), якими підтверджується нарахування позивачу заробітної плати роботодавцями ТОВ «Барс» за період з квітня 2002 року по листопад 2020 року та ТОВ «Тайфун» з жовтня 2017 по грудень 2021 року.

У сукупності з трудовою книжкою, вкладишу до неї та довідками про заробітну плату періоди трудової діяльності позивача з 01.04.2002 по 30.12.2010 (8 років, 8 місяців, 30 днів) маляром висотником у ТОВ «Барс» та з 28.04.2011 по 03.04.2012 (11 місяців, 7 днів) начальником виробничої дільниці у ТОВ «Барс» - є підтвердженими та підлягають зарахуванню.

Однак за періоди з 01.04.1998 по 30.04.2001, з 01.05.2001 по 31.03.2002 не надані довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працював позивач, або архівними установами, що може слугувати підставою для неврахування вказаних періодів. Не підтвердженими трудовою книжкою є періоди з 19.04.2012 пo 01.10.2017 (відсутній запис звільнення у трудовій книжці) та з 02.10.2017 по 31.12.2021 (відсутні записи в трудовій книжці), чим спростовуються доводи апеляційної скарги позивача.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Черкаській області щодо зарахування при обчисленні пенсії позивача періодів трудової діяльності з 01.04.2002 по 30.12.2010 та з 28.04.2011 по 03.04.2012 та зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати вказані періоди при повторному розгляді заяви позивача від 03.06.2023 про призначення пенсії за віком.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко