Справа № 684/645/23
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 684/645/23

Головуючий у 1-й інстанції: Гринчук С.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

28 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старосинявської селищної ради на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради, Старосинявської селищної ради про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради, Старосинявської селищної ради про скасування постанови серії ПН ССР №001003 від 22 грудня 2023 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 179 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 грн.

19 січня 2024 року Старосинявський районний суд Хмельницької області прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,02.11.2023 року СРПП СПД №1 ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ст. лейтенант поліції Коржик О.О. склав протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 близько 13:55 год, будучи директором КП «Старосинявський комунгосп», перебував на робочому місці в п`яному вигляді з ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, змазаність мови, нестійка хода, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 179 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу, 22.12.2023 адміністративна комісія виконавчого комітету Старосинявської селищної ради винесла постанову серії ПН ССР №001003, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 179 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Також, в матеріалах справи наявні письмові докази, які були дослідженні судом першої інстанції, а саме:

-рапорт від 02 листопада 2023 року, згідно з яким 02 листопада 2023 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02 листопада 2023 року о 14 годині 03 хвилини заявник - депутат селищної ради повідомив, що директор КП «Старосинявський комунгосп» перебуває на робочому місці в стані сп`яніння, розпиває спиртні напої;

- заява ОСОБА_2 від 02 листопада 2023 року, у якій останній просив начальника СПД №1 ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який 02 листопада 2023 року близько 13 години 55 хвилин перебував на робочому місці в п`яному вигляді;

- письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02 листопада 2023 року, за змістом яких 02 листопада 2023 року близько 13 години 55 хвилин як вказав ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 вказав на час близько 14 години 00 хвилин, вони приїхали до КП «Старосинявський комунгосп». Зайшовши в гараж, помітили, що директор вказаного підприємства має ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, змазаність мови, нестійка хода, також на столі помітив майже порожню пляшку від горілки, у зв`язку з чим викликали працівників поліції для встановлення стану алкогольного сп`яніння останнього. В приміщенні Старосинявської БЛ ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_3 додатково вказав, що разом з ОСОБА_1 на території підприємства перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- наказ директора КП «Старосинявськийкомунгосп» від 31 жовтня 2023 року №24/2023-к, відповідно до якого у період з 01 листопада 2023 року по 31 березня 2024 року для працівників підприємства встановлено шестигодинний робочий день з 08.00 до 14.00;

- направлення від 02 листопада 2023 року №24 для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ;

- відповідь КП «Старосинявська багатопрофільна лікарня» від 19 грудня 2023 року №969 на адвокатський запит, що містить інформацію про відмову ОСОБА_1 від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння та доданий Перелік закладів охорони здоров`я області, яким надано право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у 2023 році, під номером 15 у якому вказано КП «Старосинявська БЛ» Старосинявської селищної ради, а також копію аркушів без назви, засвідчених головним лікарем, який містить рукописний текст у відведених для нього графах, у графі за номером 16 серед іншого прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_1 »;

- рішення Старосинявської селищної ради від 16 січня 2021 року №04/2021 про утворення адміністративної комісії та затвердження положення про адміністративну комісію;

- рішення Старосинявської селищної ради від 14 грудня 2023 року №05/2023 про внесення змін до складу адміністративної комісії виконавчого комітету Старосинявської селищної ради;

- положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради, що є додатком 1 до рішення виконкому Старосинявської селищної ради від 16 січня 2021 року №04/2021;

- протокол засідання виконавчого комітету Старосинявської селищної ради від 14 грудня 2023 року щодо внесення змін до складу адміністративної комісії виконавчого комітету Старосинявської селищної ради;

- протоколи засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради від 30 листопада 2023 року №12, від 11 грудня 2023 року №13, від 15 грудня 2023 року №14;

- процедура розгляду справи та прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зафіксована у протоколах засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосинявської селищної ради від 21 грудня 2023 року №15, від 22 грудня 2023 року №16;

- диск з відеофайлами, який відтворює події, що мали місце після приїзду працівників поліції та в медичному закладі, а також під час оформлення матеріалів справи.

Вважаючи протиправною постанову відповідача позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач при прийнятті оскарженої постанови діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Так, згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, тощо.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), зокрема, за ст. 179 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад. Так, ч. 1 ст. 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 179 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 179 КУпАП встановлено відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані, що тягне за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі повинна містити вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за фактичне вчинення адміністративного правопорушення та її скасування.

Так, позивач вказував, що не перебував на робочому місці в нетверезому стані, оскільки робочий час закінчився, а територія, де він знаходився під час його виявлення, належить Старосинявському водоканалу, що не заперечується і відповідачами. Про вказане було повідомлено і в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення. Доказів зворотного, тобто що місце, у якому перебував ОСОБА_1 є місцем його перебування на роботі, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, посилання відповідачів на оскаржувану постанову, протокол та пояснення свідків, як на беззаперечні докази вчинення позивачем правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Так, постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, у разі виявлення факту перебування позивача на роботі у нетверезому стані такий факт необхідно зафіксувати шляхом складення відповідного акту, який мають підписати свідки. Однак такого акта складено не було.

Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі. Однак, відповідачем не надано будь-яких відеозаписів чи фотофіксації правопорушення, а тому не можливо встановити, що позивачем справді було порушено вимоги ст. 179 КУпАП .

Більше того, адміністративна комісія при розгляді справи щодо ОСОБА_1 допустила самостійну перекваліфікацію діяння, що ставилося йому у вину, самостійно визначила частину статті, за якою і притягнула останнього до адміністративної відповідальності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган, що його здійснює, не має повноважень щодо перекваліфікації діяння, це прерогатива органу, який склав протокол.

Крім того, нормативним актом, що регулює питання проведення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, який призначається у випадках, коли закон передбачає дисциплінарну адміністративну відповідальність за вживання алкоголю або перебування в стані сп`яніння на роботі є Тимчасова інструкція про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, затверджена заступником Міністра охорони здоров`я СРСР 01 серпня 1988 № 06-14/33-14 (Тимчасова інструкція), яка є доповненням до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 08 вересня 1988 року № 694 Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння. Зазначений наказ включений до Переліку наказів МОЗ СРСР, які застосовуються в Україні, що додається до вказівки Міністерства охорони здоров`я України від 28 травня 1996 року № 165 (пункт 399).

В матеріалах справи відсутнє медичне освідчення позивача.

Також, вимоги пунктів 6-8, 13 Тимчасової інструкції, серед іншого і щодо фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, не було дотримано, відповідний протокол із фіксуванням ознак сп`яніння та інших, визначених Тимчасовою інструкцією відомостей в матеріалах справи відсутній.

Проте, в даному випадку, візуальне спостереження свідка та поліцейського не може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що із письмових доказів, які містяться в матеріалах справи не можливо встановити факту порушення позивачем вимог ч.1 ст.179 КпАП України.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стосовно витрат пов`язаних з прибуттям до суду та витрат на правову допомогу, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із додатком до постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 р. №590, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Так, із наданих представником позивача копій фіскальних чеків не можливо встановити особу, яка придбавала це паливо і відповідно не можливо зробити висновок про те, що це паливо придбавалося саме для прибуття представника позивача у судові засідання. Також, розрахунки витрати палива, представником позивача нічим не обґрунтовані, що не дозволяє прийняти такі розрахунки до уваги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відшкодуванні витрат, які понесені представником позивача у зв`язку з прибуттям до суду та які полягають у сплаті вартості палива.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень ст. 134 КАС України встановлено, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.п. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження витрат на правову допомогу представник позивача надав: договір про надання правової допомоги; додаткова угода; квитанція до прибуткового касового ордера на суму 5000,00 грн.

При вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу апеляційний суд бере до уваги характер заявлених позовних вимог, що був предметом розгляду, значення даної справи для позивача, а також обсяг наданих послуг та затрачений час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. судом першої інстанції не враховано п. 4 ч. 5 ст. 134 КАС України, сума накладеного стягнення (ціна позову) 51 грн. Більше того, позовна заява по даній категорії справ є типовою і не потребує складних правових досліджень.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката за складання відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 1000 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, з урахуванням висновків, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Старосинявської селищної ради задовольнити частково.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року змінити в частині розподілу витрат.

Виключити з резолютивної частини рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року абзац четвертий.

Викласти абзац п`ятий резолютивної частини рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року наступним чином: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старосинявської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

В решті рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.