Справа № 320/29429/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Спільне українсько-великобританське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.08.2023, якими визначені грошові зобов`язання Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини», на підставі акту від 11.02.2022 № 26/34-00-07-06/25564175, а саме:

- № 6 від 11.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 14 878 608,00 грн, за податковим зобов`язанням та 3 719 652,00 грн, за штрафними санкціями;

- № 6 від 11.08.2023, яким зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 5 980 453,00 грн;

- № 4 від 11.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 257 860 757,09 грн, за податковим зобов`язанням та 35 005 494,76 грн, за штрафними санкціями;

- № 4 від 11.08.2023, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1 360,00 грн, за платежем з податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для проведення перевірки, наслідком якої стало складання акта перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, був наказ Відповідача № 116 від 11.10.2021, який визнано протиправним рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі № 320/1128/22. Позивач вказує, що визнання незаконною документальної планової виїзної перевірки є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.08.2023, якими визначені грошові зобов`язання СП ТОВ «Нива Переяславщини», на підставі акта від 11.02.2022 № 26/34-00-07-06/25564175, а саме:

- № 6 від 11.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 14 878 608,00 грн, за податковим зобов`язанням та 3 719 652,00 грн, за штрафними санкціями;

- № 6 від 11.08.2023, яким зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 5 980 453,00 грн;

- № 4 від 11.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 257 860 757,09 грн, за податковим зобов`язанням та 35 005 494,76 грн, за штрафними санкціями;

- № 4 від 11.08.2023, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1 360,00 грн, за платежем з податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків зазначає, при проведенні перевірки діяло на підставі, в межах повноважень та у передбачений підзаконним нормативно-правовим актом спосіб, з урахуванням чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну планову виїзну перевірку Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2021, та з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, за результатами якої складено акт від 11.02.2022 № 26/34-00-07-06/25564175, в якому вказано про наступні порушення вимог податкового законодавства з боку Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини»:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся, на загальну суму 14878608 грн, в тому числі за травень 2020 року на суму 1051242 грн, за лютий 2021 року на суму 13163665 грн, за травень 2021 року на суму 663701 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 5980453 грн, в тому числі за червень 2021 року на суму 5980453 грн;

- пунктів 103.2, 103.4 статті 103, підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 6% від суми сплаченого доходу нерезиденту, у результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі 116730,01 грн, в тому числі за 2020 рік - 28342,63 грн, за 2021 рік (півріччя 2021 року) - 88387,38 грн;

- пунктів 103.2, 103.4 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 15% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі 1120341,65 грн, в тому числі за 2018 рік - 812646,34 грн, за 2019 рік - 182893,93 грн, за 2020 рік - 124801,38 грн;

- підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України в частині неутримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 15% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента в сумі 256623685,43 грн., в тому числі за 2017 рік (IV квартал 2017 року) - 3291088,96 грн, за 2018 рік - 68174547,19 грн, за 2019 рік - 67560802,63 грн, за 2020 рік - 114969476,75 грн, за 2021 рік (півріччя 2021 року) - 2627769,90 грн;

- підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16, пункту 103.9 статті 103 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» в частині неподання Додатків ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік.

На підставі викладеного, Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкові повідомлення-рішення від 11 серпня 2023 року:

- № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 18 598 260,00 грн, з яких 14 878 608,00 грн нараховано за податковими та/або іншими зобов`язаннями та 3 719 652,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № 6, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2021 року на суму 5 980 453,00 грн;

- № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 292 866 251,85 грн, з яких 257 860 757,09 грн нараховано за податковими зобов`язаннями та 35 005 494,76 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № 4, яким застосовано штрафні санкції з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 1 360,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судовим рішенням у справі № 320/1128/22, що набрало законної сили, визнано протиправними дії Відповідача щодо проведення документальної планової виїзної перевірки, скасовано наказ про проведення перевірки (встановлено факт протиправності такого), за результатами реалізації якого прийнято спірні у справі податкові повідомлення-рішення, то протиправно проведений контрольний захід не може мати будь-яких юридичних наслідків, внаслідок чого оскаржувані ППР підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).

Як визначено п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає уаагу, що вищенаведену документальну планову виїзну перевірку Позивача проведено Відповідачем на підставі Наказу від 11.10.2021 № 116.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі № 320/1128/22 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, вчинені під час проведення документальної планової виїзної перевірки Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини", призначеної згідно наказу № 116 від 11.10.2021, зокрема: дії щодо не забезпечення проведення виїзної перевірки за місцем знаходження платника в період основного строку її проведення; дії щодо зупинення термінів проведення перевірки з 29.11.2021 на 10 робочих днів; дії щодо продовження термінів проведення перевірки з 22.12.2021 на 15 робочих днів; дії щодо зупинення термінів проведення перевірки з 28.12.2021 на 10 робочих днів та з 14.01.2022 на 5 робочих днів; дії щодо не забезпечення складання та надання платнику податків акту чи довідки за результатами перевірки, протягом 5 робочих днів, після її завершення.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 132 від 24.11.2021 Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про зупинення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" з 29.11.2021 на 10 робочих днів.

Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.12.2021 № 140 про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" з 22.11.2021 на 15 робочих днів.

Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 22.12.2021 № 145 про зупинення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" з 28.12.2021 на 10 робочих днів.

Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 13.01.2022 № 4 про зупинення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки СП ТОВ "Нива Переяславщини" з 14.01.2022 на 5 робочих днів.

Встановлено відсутність компетенції (повноважень) Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на проведення документальної планової виїзної перевірки СП ТОВ "Нива Переяславщини", за межами строків її проведення, визначених наказом № 116 від 11.10.2021, тобто з 08.12.2021.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року в частини встановлення відсутності компетенції (повноважень) Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП на проведення документальної планової виїзної перевірки СП ТОВ «Нива Переяславщини», за межами строків її проведення, визначених наказом від № 116 11.10.2021 тобто з 08.12.2021 скасовано та в цій частині закрито провадження у справі.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2023 року касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі № 320/1128/22 за адміністративним позовом спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним повернуто особі, яка її подала.

Як встановлено у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі № 320/1128/22, яке набрало законної сили, судом першої інстанції досліджені наявні в матеріалах справи направлення на перевірку від 25.10.2021 № 309, № 306, № 308, № 310, № 307, № 311.

Так, в направленнях на перевіряючих - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 наявні записи Позивача про відсутність цих осіб на перевірці 21.01.2022. В направленнях на перевіряючих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 наявні записи Позивача про недопуск цих осіб до перевірки 21.01.2022.

Таким чином, матеріалами справи не спростовано доводи позовної заяви та підтверджено обставини щодо прибуття на перевірку 21.01.2022 лише трьох з семи посадових осіб, уповноважених на її проведення та недопуск прибувших осіб до такої ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ).

Перевіряючи вказані доводи Позивача, судом першої інстанції в судових засіданнях 05.08.2022 та 19.08.2022 були допитані як свідки - головний бухгалтер СП ТОВ «Нива Переяславщини» Лесь В.М. та Головні державні ревізори-інспектори відділу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП Норель Олена Анатоліївна та ОСОБА_8 , які брали участь в спірній перевірці.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили, що через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) на перевірку 27.10.2021 їздив лише керівник групи ОСОБА_16, саме він домовлявся про порядок її проведення з головним бухгалтером СП ТОВ «Нива Переяславщини» ОСОБА_12 . Свідки вказали, що вони спілкувалась з ОСОБА_12 по телефону. Від нього на особисту електронну пошту свідків їм надходили скани (звичайні копії) деяких документів для проведення перевірки. При цьому, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не заперечували, що весь основний строк проведення перевірки вони знаходились на своїх робочих місцях в місті Одеса. На підприємство вони прибули з іншим перевіряючим ОСОБА_13 лише одного разу - 21.01.2022. Тоді вони приїхали для отримання пояснень та оригіналів письмових документів від СП ТОВ «Нива Переяславщини» по попередньо виявлених, на їх думку, порушеннях. Однак, Підприємством не було надано цих документів і пояснень, оскільки на думку останнього, строки проведення перевірки закінчились. Акт про ненадання документів та про не допуск вони не складали.

Під час допиту в якості свідка головного бухгалтера СП ТОВ «Нива Переяславщини» ОСОБА_12 , який наказом по Підприємству був призначений відповідальним за проведення документальної виїзної перевірки і мав безпосередню комунікацію з перевіряючим ОСОБА_14 , свідок підтвердив, що надав частину документів на пропозицією ОСОБА_15 на електронну адресу. Проте свідок категорично заперечив про існування домовленості між ними щодо обміну документами через електронні адреси та зміни виду перевірки з планової документальної виїзної перевірки на планову невиїзну документальну перевірку. Свідок наголосив, що фактично виїзна документальна перевірка за місцезнаходженням платника податків не відбулась. Протягом основного строку проведення перевірки на Підприємство прибув лише один перевіряючий 27.10.2021 - ОСОБА_16 , який з документами роботу не починав. ОСОБА_16 завірив, що перевіряючі будуть приїздити по мірі необхідності для з`ясування питань по окремим податкам, але перевіряючих так і не було.

Таким чином, показаннями свідків не спростовано доводи позовної заяви та підтверджено обставини щодо відсутності перевіряючих на об`єкті перевірки в період основного строку її проведення (30 робочих днів) з 27.10.2021 по 07.12.2021 та проведення її виключно в приміщенні податкового органу на підставі незасвідчених копій документів, які частково надані платником податків за усною домовленістю на особисту електронну пошту працівників контролюючого органу.

Суд першої інстанції зауважив, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово аналізував положення ПК України, які регулюють питання проведення документальних виїзних перевірок і документальних невиїзних перевірок, та висловлював позицію, що ПК України не передбачає право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні податкового органу (зокрема постанови від 13 червня 2019 року у справі № 825/1747/17, від 17 травня 2019 року у справі № 804/254/18, від 10 червня 2021 року у справі № 808/881/16).

При цьому, ПК України не визначає також і випадків, коли за результатами призначення виїзної перевірки за ініціативою контролюючого органу перевірка переходить у формат фактично невиїзної перевірки та проводиться у приміщенні контролюючого органу.

Суд першої інстанції констатував, що в даному випадку зміна місця проведення перевірки відбулася безпідставно, без згоди платника податків та без забезпечення йому права на участь у ній із наданням документів та пояснень.

Більше того, суд першої інстанції зазначив, що оригінали документів у ході проведення документальної планової виїзної перевірки Відповідачем не досліджувались. Питання надання платником податків копій документів регулюється нормами статті 85 ПК України. Зокрема, положення зазначеної норми визначають порядок отримання таких документів посадовими особами податкового органу виключно у формі належним чином завірених копій.

Проте, під час судового розгляду справи встановлено, що посадові особи контролюючого органу, які проводили перевірку, отримали від платника податків копії документів, що належать до предмета перевірки на свою особисту електронну адресу без засвідчення таких електронним цифровим підписом і не в повному обсязі.

Отже, Відповідач не мав повноважень проводити перевірку не за місцезнаходженням платника на підставі документів, які не були отримані в установленому законом порядку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що під час спірної перевірки мало місце порушення процедури продовження та зупинення терміну її проведення.

За правовим висновком, сформульованим Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням наведеного, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення спору, й підлягає першочерговому дослідженню.

Оскільки доказом правомірності оскаржуваних ППР зі сторони контролюючого органу є акт документальної планової перевірки, складений в період коли Відповідач не мав законних підстав на проведення такої перевірки, то даний акт не може бути прийнятий і оцінений як допустимий доказ, через передчасність проведення перевірки.

Отже, з урахуванням того, що при оскарженні рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками податкової перевірки, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень, і таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, колегія суддів вважає, що встановлені обставини щодо неправомірності проведення Відповідачем перевірки, за наслідками якої й було прийняте спірне рішення, є достатніми для висновку про його протиправність.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 27 травня 2021 року у справі № 320/2460/19 та від 29 липня 2021 року у справі № 320/2460/19, від 28 грудня 2022 року у справах № 420/22374/21, № 640/25793/21, № 160/14248/21.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 справи «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Сутність цього принципу полягає у тому, що в разі винесення судом рішення, що набрало законної сили, воно не може бути піддане сумніву.

За таких обставин, оскільки судовим рішенням у справі № 320/1128/22, що набрало законної сили, встановлено факт порушення порядку проведення перевірки, за результатами реалізації якої прийнято спірні у даній адміністративній справі податкові повідомлення-рішення, висновки Відповідача про наявність в діях Позивача порушень норм податкового законодавства є передчасними, а податкові повідомлення-рішення неправомірними.

При цьому, колегія суддів вважає за потрібне наголосити на тому, що дотримання контролюючим органом вимог закону при призначенні і проведенні перевірки надає акту перевірки статусу належного та допустимого доказу, а контролюючий орган не позбавлений можливості повторно провести перевірку Позивача за результатами якої прийняти законні та обґрунтовані рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі вказав, що ним не порушено строки прийняття податкові повідомлення-рішення, оскільки акт перевірки Позивачем отримано 16.02.2022, кінцева дата винесення податкових рішень припадає на 24.02.2022, день введення військового стану в країні, тому перевірка була зупинена.

Надалі Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 № 3219-IX було внесено зміни до Податкового кодексу України за якими документальні перевірки розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, поновлюються на невикористаний строк.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що як встановлено у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі № 320/1128/22, яке набрало законної сили, суд першої інстанції вважав, що спірні накази про зупинення та продовження термінів проведення документальної планової перевірки Позивача від 24.11.2021 № 132, від 16.12.2021 № 140, від 22.12.2021 № 145, від 13.01.2022 № 4 прийняті за відсутності визначених податковим законодавством підстав, а відтак такі є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Встановивши, що накази Відповідача про зупинення та продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки СП ТОВ «Нива Переяславщини» є незаконними, останнім днем проведення документальної планової виїзної перевірки підприємства є 07.12.2021 з усіма необхідними наслідками.

Згідно з пунктом 86.3 статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Отже, в силу п. 86.3 ст. 86 ПК України акт перевірки мав бути складений Відповідачем протягом наступних п`яти робочих днів, тобто не пізніше 14.12.2021.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У відповідності до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкові повідомлення-рішення за результатами перевірки Відповідача мали бути прийняті протягом 15 робочих днів з моменту вручення вказаного акту. Тому, навіть в разі направлення акта поштою (+5 днів), оскаржувані податкові повідомлення-рішення мали бути прийняті не пізніше 18.01.2022, тобто до введення військового стану.

Таким чином, посилання Відповідача на Закон № 3219-ІХ який набув чинності 01.08.2023 є безпідставним, а податкові повідомлення-рішення від 11.08.2023 є такими, що прийняті за межами строку встановленого п. 86.8 ст. 86 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко

Повний текст складено 27.02.2024 року.