Справа № 380/29754/23
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 рокусправа № 380/29754/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до ОСОБА_1

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 у якому заявлено позовні вимоги: стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , Банк Державна казначейська служба України м. Київ, , МФО 820172, Р/Р-UA 2002949), дебіторську заборгованість, в сумі 22 506,77 грн. (двадцять дві тисячі п`ятсот шість гривень сімдесят сім копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що старший солдат ОСОБА_1 з 09.04.2019 по 10.08.2023 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, був зарахований до списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, на посаді стрільця 2 -го відділення 3-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 1 патрульного батальйону. Згідно наказу командира військової частини від 10.08.2023 року № 234 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, як такого, що не прибув без поважних причин до місця проходження військової служби та не виконує службові обов`язки з 07.08.2023 року. На підставі рапорту від 07.08.2023 року командира 1 ПР 1 ПБ капітана Максима Булима, проведено службове розслідування щодо встановлення розміру шкоди спричиненого старшим солдатом ОСОБА_1 внаслідок самовільного залишення військової частини. Відповідно до наказу № 662 від 23.11.2023 року «Про завершення службового розслідування, щодо встановлення розміру шкоди спричиненого старшим солдатом ОСОБА_1 внаслідок самовільного залишення військової частини», встановлено, що загальна сума дебіторської заборгованості складає 22 506,77 грн. Позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти позову не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав. Позовна заяву з додатками направлена на адресу місця реєстрації відповідача. Направлені матеріали повернулись на адресу суду з причини відсутності адресата за вказаною адресою. У Єдиному державному демографічному реєстрі дані щодо ОСОБА_1 відсутні (відповідь на запит № 463150 від 26.02.2024).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Старший солдат ОСОБА_1 з 09.04.2019 по 10.08.2023 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді стрільця 2 -го відділення 3-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 1 патрульного батальйону.

Згідно наказу командира військової частини від 10.08.2023 року № 234 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, як такого, що не прибув без поважних причин до місця проходження військової служби та не виконує службові обов`язки з 07.08.2023.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 18.10.2023 № 587, проведено службове розслідування щодо встановлення розміру шкоди спричиненої старшим солдатом ОСОБА_1 внаслідок самовільного залишення військової частини.

Відповідно до наказу № 662 від 23.11.2023 року «Про завершення службового розслідування, щодо встановлення розміру шкоди спричиненого старшим солдатом ОСОБА_1 , внаслідок самовільного залишення військової частини», встановлено, що загальна сума дебіторської заборгованості складає 22 506,77 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вищевказаної суми заборгованості з відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» , Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) і призначена для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордон), припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону, до складу Національної гвардії України входять: з`єднання, військові частини, виші військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, заклади охорони здоров`я та установи, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Абзацами 1-2 частини першої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України; речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 20 Закону України «Про Національну гвардію України» норми забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України військовою формою одягу, спеціальним одягом, взуттям та спорядженням, а також іншими предметами речового майна визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абзацу четвертого частини третьої статті 20 Закону України «Про Національну гвардію України» та з метою впорядкування речового забезпечення Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 № 475, зокрема, затверджено Інструкцію з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 1 розділу 1 Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, ця Інструкція визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період (далі - військовослужбовці) та працівників.

Згідно абзацу 1 пункту 18 підрозділу 1 Розділу III Інструкції № 475, у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.

Пунктом 12 розділу VI Інструкції № 475 встановлено, що для розрахунків з особами у випадках, коли при їх звільненні вартість обмундирування підлягає відшкодуванню, складається довідка-розрахунок на утримання вартості речового майна у трьох примірниках:

перший - залишається у речовій службі;

другий - передається до бухгалтерської служби;

третій - передається особі, яка звільняється.

Пуктом 14 розділу VI Інструкції № 475 визначено, що облік збитків, які утворились на складах, у підрозділах та інших підзвітних об`єктах від недостач та псування речового майна, ведеться в книзі обліку втрат військового майна речової служби.

У ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» зазначено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи судом встановлено, що у висновку із матеріалів службового розслідування щодо встановлення розміру шкоди спричиненого старшим солдатом ОСОБА_1 внаслідок самовільного залишення військової частини, затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 , наведено перелік майна, яке не повернув у кімнату зберігання майна 1 патрульної роти згідно книги видачі речового майна № 1: жилет розвантажувальний 1 шт. (сума до утримання 3648,96 грн.; жетон № 1400101 1 шт (сума до утримання 180 грн); сумка транспортна індивідуальна 1 шт. (сума до утримання 989,88 грн.), разом 4818,84 грн. Вартість предметів зазначеного майна включено до стягнення з відповідача згідно позовних вимог.

Згідно довідки-розрахунку ВЧ НОМЕР_1 щодо заборгованості перед військовою частиною НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 30.10.2023 (а.с. 11) сума заборгованості відповідача за неповернуте майно (СВП-01У, плащ ОП-1, рукавиці БЛ-1, панчохи захисні, чохол до панчіх) становить 3779,07 грн.

Проаналізувавши терміни експлуатації зазначеного майна (36 місяців) та час перебування в носінні зазначеного майна (45 місяців) суд встановив, що строки експлуатації (носіння) зазначеного речового майна закінчилися.

Згідно довідки-розрахунку ВЧ НОМЕР_1 щодо заборгованості перед військовою частиною НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 07.11.2023 (а.с.12) сума заборгованості відповідача за неповернуте майно (джгут кровоспинний турнікер Пітон-3), кровоспинний засіб Z-зкладений, налбук, пакет перев`язувальний (бандаж 15 см) з кровоспинною серветкою, футляр-підсумок) становить 963,18 грн.

Термін придатності зазначеного у довідці майна не закінчився на дату виключення відповідача зі списків ВЧ.

Згідно довідки-розрахунку ВЧ НОМЕР_1 щодо заборгованості перед військовою частиною НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 30.10.2023 (а.с. 13) сума заборгованості відповідача за неповернуте майно (МПЛ, чохол до МПЛ) становить 12,00 грн.

Проаналізувавши строк експлуатації зазначеного майна (36 місяців) та час перебування його у носінні (45 місяців) суд встановив, що строки експлуатації (носіння) зазначеного майна закінчилися.

Згідно довідки-розрахунку ВЧ НОМЕР_1 щодо заборгованості перед військовою частиною НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 07.10.2023 (а.с. 14) сума заборгованості відповідача за неповернуте майно (кепі спеціальне, шапка зимова спеціальна, куртка вітровологозахисна спеціальна, штани вітровологозахисні зимові спеціальні, костюм літній польовий спеціальний, рукавички зимові спеціальні, черевики з високими берцями спеціальні, черевики з високими берцями утеплені спеціальні, фуфайка з короткими рукавами спеціальна, фуфайка-поло спеціальна, ремінь для носіння, чоботи гумові, костюм вітровологозахисний демісезонний, ліхтарик польовий індивідуальний) становить 12933,68 грн.

Проаналізувавши терміни експлуатації зазначеного майна (36, 24, 48,18, 24, 60 місяців) та час перебування його у носінні (45, 12, 52, 2 місяців) суд встановив, що строки експлуатації (носіння) зазначеного майна закінчилися, окрім майна, зазначеного у п.4 «штани вітровологозахисні зимові спеціальні» вартістю 1675,78 грн., у п.12 «чоботи гумові» вартістю 344,50 грн, у п.14 «ліхтарик польовий індивідуальний» вартістю 1797,00 грн.

Враховуючи до стягнення позивач включив майно, термін експлуатації якого закінчився, до стягнення з відповідача належить 9599,3 грн. дебіторської заборгованості.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Доказів понесення таких витрат позивачем до суду не надано, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) 9599,3 грн дебіторської заборгованості.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКрутько Олена Василівна