Справа № 160/5117/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/5117/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Бендес А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Пізняка В.І.

представника відповідача Чабан О.В.

розглянувши в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року (головуючий суддя Ніколайчук С.В.)

в адміністративній справі №160/5117/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 05.04.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати повністю наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за №847к, яким прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури;

- зобов`язати керівника Дніпропетровської обласної прокуратури здійснити переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з моменту фактичного звільнення включно по день ухвалення судового рішення з урахуванням окладів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за № 847 к його було звільнено з посади в органах прокуратури з підстав, передбачених п.1, п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру». Даний наказ позивач вважає незаконним за тієї обставини, що підстава звільнення, зазначена в оспорюваному наказі, відсутня у профільному законі. Також ОСОБА_1 зазначає про передчасність наказу від 29.03.2021 року, оскільки рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг, на підставі висновків якого винесено оспорюваний наказ, було оскаржено позивачем в судовому порядку. Позивач зауважив, що керівник Дніпропетровської обласної прокуратури не уповноважений приймати рішення щодо звільнення або накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3. ОСОБА_1 наголосив на таких підставах для скасування оспорюваного наказу: позивачем було успішно пройдено атестацію, проте останнього не переведено з 15.03.2021 року на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури №3 та подальше перебування позивача на неіснуючій посаді з 15.03.2021 року є протиправним; відсутність з 15.03.2021 посади прокурора «прокурор місцевої прокуратури» у унеможливлює після 15.03.2021 виконання рішення кадрової комісії №51дп-21 від 11.03.2021. З огляду на обставини, викладені у позові, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем надано належні докази на підтвердження правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує, що наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за № 847 к його було звільнено з посади в органах прокуратури з підстав, передбачених п.1, п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру». Даний наказ позивач вважає незаконним за тієї обставини, що підстава звільнення, зазначена в оспорюваному наказі, відсутня у профільному законі. Також ОСОБА_1 зазначає про передчасність наказу від 29.03.2021 року, оскільки рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг, на підставі висновків якого винесено оспорюваний наказ, було оскаржено позивачем в судовому порядку. Позивач зауважив, що керівник Дніпропетровської обласної прокуратури не уповноважений приймати рішення щодо звільнення або накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3. ОСОБА_1 наголосив на таких підставах для скасування оспорюваного наказу: позивачем було успішно пройдено атестацію, проте останнього не переведено з 15.03.2021 року на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури №3 та подальше перебування позивача на неіснуючій посаді з 15.03.2021 року є протиправним; відсутність з 15.03.2021 посади прокурора «прокурор місцевої прокуратури» у унеможливлює після 15.03.2021 виконання рішення кадрової комісії №51дп-21 від 11.03.2021.

Відповідачем подано відзиви на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. Просять (кожен окремо) рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити. Посилаються на те, що відповідачем порушено процедуру звільнення.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Дніпропетровської області з 2012 року, на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області - з грудня 2015 року.

Рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 року №51дп-21 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

За результатами проведеного службового розслідування Дніпропетровською обласною прокуратурою до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів 12.11.2020 направлено дисциплінарну скаргу про вчинення дисциплінарного проступку прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

Комісія за результатами розгляду дисциплінарної скарги встановила, що в діях прокурора ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п.п. 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», щодо неналежного виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та грубого порушення правил прокурорської етики, а саме: не забезпечив всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин у кримінальному провадженні № 0000976.

Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 №723к прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 визначено робоче місце в Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 15 березня 2021 року.

Наказом в.о. керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.03.2021 №761к ОСОБА_1 надано частину щорічної відпустки тривалістю 18 календарних днів з 18 березня по 05 квітня 2021 року включно; виплачено допомогу для оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Супровідним листом від 18.03.2021 №07/3/2-1094до-257дп-20554вих-21 Офісом Генерального прокурора в адресу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 було направлено копію рішення кадрової комісії від 11.03.2021 №51дп-21 про накладення дисциплінарного стягнення.

Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 №847к звільнено прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»), у перший робочий день після закінчення відпустки. Підстава винесення наказу: рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 №51дп-21.

З наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №908к слідує, що ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури з 06.04.2021 року. Підстава винесення наказу: рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 №51дп-21; наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 №847к; наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.03.2021 №761к.

Листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №07-753вих-21 ОСОБА_1 повідомлено про його звільнення з органів прокуратури, необхідність отримання трудової книжки.

Згідно акту від 06.04.2021 року ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказами про звільнення безпосередньо 06.04.2021 року.

Позивач вважає наказ Дніпропетровської обласної прокуратури про його звільнення незаконним.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ .

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 6 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Частиною 4 статті 19 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII передбачено, що прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

У пунктах 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

В силу пункту 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

1) догана;

2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора);

3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Предметом спору у даній справі є правомірність/протиправним наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за №847к, яким прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури, а також зобов`язання керівника Дніпропетровської обласної прокуратури здійснити переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури.

Матеріалами справи підтверджується, що Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 №847к звільнено прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 1, 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру»), у перший робочий день після закінчення відпустки (а.с. 13, 39 т. 1).

Підстава винесення наказу:

рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 №51дп-21.

Згідно наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №908к зазначено: «вважати ОСОБА_1 звільненим з посади в органах прокуратури з 06.04.2021 року» (а.с. 41 т. 1).

Підстава винесення наказу:

рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 11.03.2021 №51дп-21;

наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 №847к;

наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.03.2021 №761к.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не оскаржує наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №908к, в якому зазначено: «вважати ОСОБА_1 звільненим з посади в органах прокуратури з 06.04.2021 року».

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішенням Кадрової комісії №51дп-21 від 11.03.2021 притягнуто до дисциплінарної відповідальності прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури (а.с. 30-36 т. 1).

Зокрема в рішенні Кадрової комісії №51дп-21 від 11.03.2021 зазначено, що прокурор ОСОБА_1 вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності і непідкупності органів прокуратури та вступив у протиправні позаслужбові стосунки, використав свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості на користь приватних інтересів третіх осіб.

Кадрова комісія при наданні оцінки етичності поведінки прокурора ОСОБА_1 , який втрутився в цивільно-правові відносини між невідомими йому особами, одна з яких є фігурантом кримінального провадження, у якому прокурор ОСОБА_1 є процесуальним керівником, зазначає, що такі дії безумовно можна вважати порушенням прокурором ОСОБА_1 статей 19, 21, 31 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, щодо вимог до позаслужбової поведінки прокурора.

Вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку підтверджено матеріалами службового розслідування, його поясненнями та поясненнями прокурора ОСОБА_2 , роздруківкою матеріалів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю із кримінального провадження №0000213.

У дисциплінарному провадженні встановлені факти, які свідчать про неналежне виконання прокурором ОСОБА_1 службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора та можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності і непідкупності органів прокуратури, грубе порушення правил прокурорської етики, тобто пунктів 1, 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішення Кадрової комісії від 11.03.2021року №51дп-21 було оскаржено позивачем в судовому порядку.

Натомість, Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2021 року у справі №640/9235/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 року, - відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора №51дп-21 від 11.03.2021.

Зокрема, в судовому рішенні від 13.10.2021 року у справі №640/9235/21 встановлено: «Під час винесення оскаржуваного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури, кадрова комісія виходила з наявних матеріалів, які у сукупності, свідчили на користь висновку про обґрунтованість застосування до позивача найсуворішого виду відповідальності згідно із Законом України "Про прокуратуру". Таким чином, суд вважає, що у даному випадку, оскаржуване рішення є правомірним та обґрунтованим, а тому, не підлягає скасуванню.»

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, суд не може прийняти до уваги доводи позивача про незаконність наказу Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.04.2021 №908к з огляду на необґрунтованість підстави його прийняття, оскільки такий прийнятий за результатами дисциплінарного провадження відносно позивача, із застосуванням положень ст. 43, 49 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, які передбачають одним із видів дисциплінарного стягнення саме звільнення з посади, а не припинення повноважень, такі положення закону є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались, а відтак у відповідача були відсутні правові підстави для їх незастосування.

Стосовно тверджень позивача, що наказ про його звільнення з органів прокуратури є незаконним та необґрунтованим, щодо відсутності вказаної у наказі підстави звільнення у профільному законі, а також недоліки в його оформленні, то такі доводи не можуть бути безумовною підставою для висновку про його протиправність та підставою для його скасування, а також не впливають на його суть.

Щодо доводів позивача в частині передчасності прийняття оскаржуваного наказу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктами 4, 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII передбачено, що кадрова комісія, що здійснює дисциплінарне провадження розглядає дисциплінарні скарги про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснює дисциплінарне провадження, за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених цим Законом, приймає рішення про накладення на прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної та місцевої прокуратури дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення є, неналежне виконання прокурором ОСОБА_1 службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора та можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності і непідкупності органів прокуратури, грубе порушення правил прокурорської етики, тобто пунктів 1, 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру».

Органом, який в силу закону наділений повноваженнями щодо здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора та притягнення до дисциплінарної відповідності, є кадрова комісія, що здійснює дисциплінарне провадження.

Згідно частини 1 статті 50 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Частиною 2 статті 61 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII встановлено, що повноваження прокурора, крім Генерального прокурора, у зв`язку з рішенням кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняються:

1) з дня, наступного за днем завершення строку на оскарження цього рішення, - якщо рішення не було оскаржено;

2) з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, - якщо рішення було оскаржено, однак скарга була відхилена.

Керівник регіональної прокуратури у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку на підставі рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження приймає рішення про застосування до прокурора регіональної та місцевої прокуратури дисциплінарного стягнення або щодо неможливості подальшого перебування його на посаді прокурора (п.8 ч.1 ст.11 ЗУ №1697-VII).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що фактично спірний наказ відповідача від 29.03.2021 за №847к виданий з метою реалізації рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження про накладення дисциплінарного стягнення на позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано піддав критиці посилання позивача на неможливість його звільнення до набрання чинності рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки позивач помилково ототожнює термін "звільнення" та "припинення повноважень".

Вказані поняття мають різне смислове навантаження та регулюються різними нормами Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.

Зокрема, пункт 2 частини 2 статті 61 вказаного Закону передбачає, що повноваження прокурора припиняються з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження, - якщо рішення було оскаржено, однак скарга була відхилена.

Проте пунктом 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII передбачено, що на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

Зокрема, Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII не містить норм, які б забороняли застосовувати дисциплінарну відповідальність у виді звільнення під час оскарження рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження.

Наведене дає підстави для висновку, що винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення до часу завершення процедури оскарження рішення кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження, не суперечить та не порушує норми Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 у справі 260/636/19.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів позивача про відсутність факту переведення його на посаду прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 №723к прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області Тиманю Сергію Миколайовичу визначено робоче місце в Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 15.03.2021 року (а.с. 37 т. 1).

При цьому позивач не оскаржує наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 №723к про визначення прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_1 робоче місце в Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 15.03.2021 року.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, позовна вимога про зобов`язання керівника Дніпропетровської обласної прокуратури здійснити переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури є необґрунтованою, оскільки наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.03.2021 №723к ОСОБА_1 визначено робоче місце в Криворізькій центральній окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 15.03.2021 року.

Слід зазначити, що згідно наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15.03.2021 року.

Матеріалами справи підтверджується, що за заявою ОСОБА_1 наказом виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури від 17.03.2021 №761к йому надано частину щорічної відпустки з 18.03.2021 по 05.04.2021.

Отже, оскільки позивач перебував у відпустці в період з 18.03.2021 по 05.04.2021, то у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення працівника, що знаходиться у відпустці.

Водночас, при виході позивача з відпустки 06.04.2021, в межах реалізації рішення Кадрової комісії №51дп-21 від 11.03.2021, позивача було звільнено з посади в органах прокуратури з 06.04.2021 згідно наказу №908к від 06.04.2021 (а.с. 41 т. 1).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не оскаржує наказ №908к від 06.04.2021.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ керівник обласної прокуратури:

1) представляє обласну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями;

2) організовує діяльність обласної прокуратури;

3) призначає на посади та звільняє з посад прокурорів обласних та окружних прокуратур у встановленому цим Законом порядку;

4) затверджує акти з питань, що стосуються організації діяльності обласної прокуратури;

5) у десятиденний строк з моменту вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у обласній прокуратурі;

6) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів обласної прокуратури;

7) призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом;

8) у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора;

9) контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства та інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;

10) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Керівник обласної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

У разі відсутності керівника обласної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника обласної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника обласної прокуратури.

Аналіз вищенаведеної норми дає підстави для висновку, що керівник обласної прокуратури в силу пункту 7 ст. 11 вказаного Закону наділений повноваженнями призначати на адміністративні посади та звільняти з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановленим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що керівник обласної прокуратури станом на день прийняття наказу про звільнення позивача не мав повноважень щодо призначення або звільнення з посади.

Аналіз зазначених обставин справи та норм права, що регулюють дані правовідносини діють підстави для висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за №847к, яким прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури.

Також відсутні підстави для задоволення вимоги про зобов`язання керівника Дніпропетровської обласної прокуратури здійснити переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури.

Стосовно вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з моменту фактичного звільнення включно по день ухвалення судового рішення з урахуванням окладів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскільки відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.03.2021 за №847к, яким прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури; відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання керівника Дніпропетровської обласної прокуратури здійснити переведення ОСОБА_1 на посаду прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури, то, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У контексті оцінки доводів сторін, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58):

принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 15.02.2024 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 15.02.2024.

В повному обсязі постанова виготовлена 22.02.2024.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова