Справа № 260/7299/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 260/7299/23 пров. № А/857/20652/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі № 260/7299/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення 26.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - відповідач), у якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо не списання безнадійного податкового боргу, в тому числі нарахованої пені у розмірі 90368,64 грн, який виник у ОСОБА_1 та зобов`язати ГУ ДПС у Закарпатській області прийняти рішення про списання вищевказаного безнадійного податкового боргу, стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до ГУ ДПС у Закарпатській області з листом від 20.06.2023 року щодо списання безнадійного податкового боргу, проте ГУ ДПС у Закарпатській області відмовило визнати борг безнадійним та списати його. Відповідач заперечує пропуск позовної давності на стягнення таких коштів з позивача, хоча сам закладає борг по земельному податку за період з 2014 року, а податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 2016 року.

Позивач вважає, що бездіяльність ГУ ДПС у Закарпатській області є незаконною, оскільки борг, розрахований ГУ ДПС у Закарпатській області не був стягнутий протягом 1095 днів з дня його виникнення і, відповідно до п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, є безнадійним.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі № 260/7299/23 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо несписання в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 безнадійного податкового боргу по земельному податку (18010700), який виник на підставі погашення боргу за платіжним документом від 26.08.2014 №2934/10/25 на суму 1050,91 грн.; за платіжним документом від 26.08.2014 №2934/10/25 на суму 1173,85 грн.; за податковим повідомленням-рішенням № 50942-15 від 30.06.2014 на суму 1689,05 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 3279996 від 30.06.2015 на суму 2109,58 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 8280-11 від 30.06.2016 на суму 3022,94 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 8327430-09 від 31.10.2017 на суму 3204,32 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 1-0714 від 30.06.2018 на суму 3204,48 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 92642-5513-0714 від 30.07.2019 на суму 4806,71 грн. та безнадійного податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300), який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 17563-09 від 20.06.2017 на суму 5284,35 грн; податкового повідомлення-рішення № 17564-09 від 20.06.2017 на суму 4780,01 грн; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 20.04.2018 на суму 6135,68; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 20.04.2018 на суму 5550,08 грн; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 17.04.2019 на суму 17846,20 грн; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 17.04.2019 на суму 16142,93.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Закарпатській області списати ОСОБА_1 безнадійний податковий борг по земельному податку (18010700), який виник на підставі погашення боргу за платіжним документом від 26.08.2014 №2934/10/25 на суму 1050,91 грн.; за платіжним документом від 26.08.2014 №2934/10/25 на суму 1173,85 грн.; за податковим повідомленням-рішенням № 50942-15 від 30.06.2014 на суму 1689,05 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 3279996 від 30.06.2015 на суму 2109,58 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 8280-11 від 30.06.2016 на суму 3022,94 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 8327430-09 від 31.10.2017 на суму 3204,32 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 1-0714 від 30.06.2018 на суму 3204,48 грн; за податковим повідомленням-рішенням № 92642-5513-0714 від 30.07.2019 на суму 4806,71 грн. та безнадійний податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300), який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 17563-09 від 20.06.2017 на суму 5284,35 грн; податкового повідомлення-рішення № 17564-09 від 20.06.2017 на суму 4780,01 грн; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 20.04.2018 на суму 6135,68; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 20.04.2018 на суму 5550,08 грн; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 17.04.2019 на суму 17846,20 грн; податкового повідомлення-рішення № 0-0714 від 17.04.2019 на суму 16142,93.

У задоволенні адміністративного позову у частині решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. Крім цього, відповідач вказує, що згідно пункту 102.9 статті 102 ПКУ на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та продовження такого в подальшому відповідно до законодавства.

У зв`язку з чим, вважає, що граничні строки стягнення податкового боргу за указаними податковими повідомленнями-рішеннями згідно листа Головного управління №1268/6/07-16-24-03-09 від 31.01.2023 станом на 31.07.2023 були зупиненими та відповідно не пропущеними.

Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі № 260/7299/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

Щодо посилання відповідача на пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України вважає, з приводу граничних строків стягнення податкового боргу за податковими повідомленнями рішення, які з точки зору відповідача є зупиненими та, відповідно, не є пропущеними, то на думку суду першої інстанції не повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС станом на 30.01.2023 по гр. ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 90368,64 грн., а саме: за кодом доходів бюджету 18010700 Земельний податок з фізичних осіб у сумі 34629,39 грн.:

- Пеня відповідно ст.129 ПКУ за результатами погашення боргу, платіжний документ від 26.08.2014 №2934/10/25 на суму 1173,85 грн.;

- Пеня відповідно ст.129 ПКУ за результатами погашення боргу, платіжний документ від 26.08.2014 №2934/10/25 на суму 1050,91 грн.;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 50942-15 від 30.06.2014 (терм.спл.29.08.2014) на суму 1689,05 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 3279996 від 30.06.2015 (терм.спл.29.08.2015) на суму 2109,58 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 8280-11 від 30.06.2016 (терм.спл.29.08.2016) на суму 3022,94 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 8327430-09 від 31.10.2017 (терм.спл.30.12.2017) на суму 3204,32 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 1-0714 від 30.06.2018 (терм.спл.29.08.2018) на суму 3204,48 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 92642-5513-0714 від 30.07.2019 (терм.спл.28.09.2019) на суму 4806,71 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 8-0714 від 10.06.2020 (терм.спл.29.08.2020) на суму 5131,27 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № -0714 від 17.05.2021 (терм.спл.29.08.2021) на суму 9236,28 грн;

За кодом доходів бюджету 18010300 Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 55 739,25 гривень:

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 17563-09 від 20.06.2017 (терм.спл.30.12.2017) на суму 5284,35 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 17564-09 від 20.06.2017 (терм.спл.30.12.2017) на суму 4780,01 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 0-0714 від 20.04.2018 (терм.спл.02.11.2018) на суму 6135,68 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 0-0714 від 20.04.2018 (терм.спл.02.11.2018) на суму 5550,08 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 0-0714 від 17.04.2019 (терм.спл.28.10.2019) на суму 17846,20 грн;

- Податкове повідомлення-рішення (форма Ф) № 0-0714 від 17.04.2019 (терм.спл.28.10.2019) на суму 16142,93 грн.

Протягом усього часу існування податкового боргу, який виник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень, відповідачем обліковувався цей борг за позивачем в інтегрованій картці платника. Судом не було встановлено, що відповідач звертався про стягнення такого податкового боргу. Позивач самостійне погашення цього богу не здійснював.

Судом встановлено, що кінцевими термінами сплати зобов`язань по податку за податковим повідомленням-рішенням № 50942-15 від 30.06.2014 є 29.08.2014; за податковим повідомленням-рішенням № 3279996 від 30.06.2015 є 29.08.2015; за податковим повідомленням-рішенням № 8280-11 від 30.06.2016 є термін 29.08.2016; за податковим повідомленням-рішенням № 8327430-09 від 31.10.2017 є 30.12.2017; за податковим повідомленням-рішенням № 1-0714 від 30.06.2018 є 29.08.2018; за податковим повідомленням-рішенням № 92642-5513-0714 від 30.07.2019 є 28.09.2019; за податковим повідомленням-рішенням № 8-0714 від 10.06.2020 є термін 29.08.2020; за податковим повідомленням-рішенням № -0714 від 17.05.2021 є термін 29.08.2021.

Кінцевими термінами сплати зобов`язань по податку за податковим повідомленням-рішенням № 17563-09 від 20.06.2017 є термін 30.12.2017; за податковим повідомленням-рішенням № 17564-09 від 20.06.2017 є 30.12.2017; за податковим повідомленням-рішенням № 0-0714 від 20.04.2018 є 02.11.2018; за податковим повідомленням-рішенням № 0-0714 від 20.04.2018 є 02.11.2018; за податковим повідомленням-рішенням № 0-0714 від 17.04.2019 є 28.10.2019; за податковим повідомленням-рішенням № 0-0714 від 17.04.2019 є термін 28.10.2019.

Зазначені обставини є доведеними і не спростовуються сторонами.

Позивач 20.06.2023 року звернувся із заявою до ГУ ДПС у Закарпатській області про списання безнадійного податкового боргу в сумі 90368,64 грн., стосовно якого минув строк позовної давності.

Листом за №5893/6/07-16-13-08-08 від 13.07.2023 ГУ ДПС у Закарпатській області, повідомило позивача про те, що відсутні законодавчо встановлені підстави визнати податковий борг безнадійним та подальше прийняття рішення щодо списання податкового боргу.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61, статті 94 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з пунктом 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, під терміном "безнадійний" розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4статті 102 цього Кодексу;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду;

101.2.6. податковий борг банку, щодо якого наявне рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Пунктом101.5 статті 101 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

Відповідно до статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 був затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1. цього Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Пунктом 4.2. Порядку № 577 встановлено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що орган доходів і зборів має обов`язок прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу у разі виникнення такого.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновків, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

Колегія суддів звертає увагу, що безумовною підставою для визнання податкового боргу безнадійним та його списання податковим органом є його наявність в інформаційних системах органів доходів і зборів.

Отже, списання безнадійного податкового боргу, у тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Водночас звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577.

В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 4 вересня 2018 року у справі №813/4430/16, від 16.09.2022 у справі № 160/10941/19, від 02 листопада 2022 року справа №380/16255/21, від 15 червня 2023 рок справа № 380/393/21.

У постанові Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі №807/2097/16 касаційний суд резюмував, що обов`язок зі сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу, тому в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак, з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Як зазначалось, визначення податкового боргу наведено у п.п.14.1.175 ПК України, а саме, це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 18 березня 2020 року, до ПК України внесено зміни, зокрема, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктами 52-1 52-5.

Відповідно до абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом № 591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29 травня 2020 року. Згідно з внесеними змінами в абзаці десятому слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19)».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності з 17 березня 2022 року) статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: « 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».

В подальшому пункт 102.9 статті 102 виключено на підставі Закону № 3219-IX від 30 червня 2023 року, який набрав чинності 01 серпня 2023 року.

Отже, в період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, строк давності, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 240/34220/22.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що заборгованість позивача по земельному податку у сумі 20261,84 грн. та заборгованість позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 55739,25 грн. визначається як безнадійний податковий борг, оскільки позивач добровільно не сплатив визначені податкові зобов`язання, а самим податковим органом протягом 1095 днів не вживались заходи щодо примусового стягнення зазначеного податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі № 260/7299/23 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27.02.2024 року