Справа № 701/34/24
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №701/34/24
Провадження №2-а/701/3/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - І.Д.Калієвського

за участю секретаря - Г.І.Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, -

В С Т А Н О В И В :

10.01.2024 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Ухвалою суду від 11.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

28.02.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача- Мельничук І.В. про витебування доказів, а саме витребування копії договорів на підставі заявок, а при відсутності договорів - разових договорів про перевезення контейнерів під час подій, які були зафіксовані при винесенні оскаржуваних постанов та витребування сертифікатів змінного кузову, у разі перевезення вантажів у змінному кузові.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Частиною четвертою статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами четвертою та п`ятою статті 77 КАС України встановлено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч.1 ст.80 КАС України).

Відповідно до ч.ч.3, 6-9 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Обгрунтовуючи дане клопотання представник відповідача зазначає, що підставою до витребування даних доказів є те, що позивач не надав інформації про вантаж, який він перевозив, товарно-транспортна накладна на вантаж надана не була. Документи, які підтверджуєть перевезення вантажу автомобільним транспортом у контейнері не надані. В матеріалах справи на думку представника відповідача, відсутні докази того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних або спеціалізованих контейнерах, або в спеціалізованих контейнерах-платформах, чи змінному кузові згідно з їх призначенням. Також представник відповідача зазначає, що не надано доказів того, що на позивача транспортних засобах знаходився контейнер із відповідним маркуванням, а саме що наявна пломба контейнера, найменування власника, зазначення вантажності та маси, так само не надано договір про перевезення вантажів контейнером, який є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом.

Проте суд не може погодитися з даним твердженням представника відповідача, оскільки матеріали справи містять товарно-транспортні накладні (а.с.19,20) із зазначенням виду вантажу, його маси та із зазначенням відомотей про параметри транспортних засобів.

Крім того матеріали справи містять свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів як тягачів так і спеціалізованих напівпричепів-контейнеровозів, що дає підстави до визначення виду транспортних засобів.

Посилання представника відповідача на те, що напівпричіпи-контейнеровози, повинені мати відповідне маркування, без якого віднести такий транспортний засіб до контейнеровозів немає можливості суд оцінює критично, оскільки у відповідності до наказу Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі - Правила № 363) н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Відповідно до п.17.2-17.5 Правил №363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м., місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

У той же час, можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як причепа-контейнеровоза у розумінні Наказу № 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, спірними постановами позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів.

Посилання представника відповідача на постанови апеляційного адміністративного суду, суд не приймає до уваги, оскільки такі судові рішення, відповідно до ст.7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ та, виходячи з норм ч. 5 ст. 242 КАС України його висновки не є обов`язковими для врахування.

Проаналізуваши вищевикладене суд приходить до висновку про не обгрунтованість та безпідставність даного клопотання про витребування доказів та вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання вцілому.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 80, 248, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Мельничук Ірини Василівни про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д.Калієвський