Справа № 420/32004/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому він просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому ОСОБА_1 , в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.03.2019 включно відповідно до приписів абз.4,6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його ОСОБА_1 , користь індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 по 26.03.2019 включно відповідно до приписів абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 №159.

Позивач зазначив, що з лютого 2015 року по березень 2019 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2019 №10 звільнений з військової служби за станом здоров`я та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.02.2019 №33 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 26.03.2019 року.

В зв`язку з організаційними заходами в Збройних Силах України, рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Силах України від 19.12.2019 №39140, військова частина НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2020 року.

Позивач вказує, що в період проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 з березня 2018 року по березень 2019 року відповідачем не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка не була виплачена и при звільненні, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі № 420/8003/20 відповідачем виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 4 503,23 грн із застосуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2016 року, що стало підставою для повторного звернення до суду з метою зобов`язання відповідача при нарахуванні та виплаті індексації за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року застосувати базовий місяць січень 2008 року.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022, залишене в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023, у справі № 420/8108/21, відповідачем виплачена індексація грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, що підтверджується розрахунком індексації грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2023 №4117.

Позивач вказує, що знов звернувся до відповідача з проханням нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 по 26.03.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078), проте відповідач листом від 19.10.2023 року йому відмовив у задоволенні заяви.

Позивач вважає таку відмову протиправною.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-XII), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ), Порядок №1078, та зазначив, що сума індексації розрахована з базовим місяцем січень 2008 рік перевищує розмір підвищення її посадового окладу у березні 2018 року, тому йому повинна бути нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.03.2019, виходячи з фіксованої величини 3615,74 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078 (4258,75грн - 643,01грн).

Ухвалою суду від 27.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 18.01.2024 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 18.01.2024 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати до суду розрахунок суми індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 26.03.2019, належним чином засвідчені докази щодо грошового забезпечення за лютий та березень 2018 року щодо визначення суми підвищення грошового забезпечення. Зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.02.2024 року поновлено провадження у справі.

У відзиві на позов представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову та зазначив, що індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу у відповідності до вимог Закону №1282-ХІІ, Порядку №1078.

Представник відповідача звертає увагу на те, що до 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації щодо військовослужбовців не було прийнято.

Позивачу фактично нараховано індексацію за період з 01.03.2018 по 26.03.2019, виходячи із місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березня 2018 року, тобто позивачу виплачено поточну індексацію грошового забезпечення.

Представник зазначив, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 особа має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

В свою чергу різниця між доходом за лютий 2018 року та березень 2018 року позивача складає більше ніж 4463, 15 грн, з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін 253, 3 %. Прожитковий мінімум у березні 2018 року 1762 грн. Сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762, 00 грн. *253, 30 % =4463, 15 грн.), що підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця доданою позивачем до позовної заяви.

Тобто різниця доходу позивача в березні 2018 року є більше ніж сума можливої індексації у березні 2018 року, що виключає право позивача на отримання суми індексації різниці відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

Відповідно до позовної заяви та матеріалів доданих до неї вбачається, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а не у Військовій частині НОМЕР_1 , яка єдина по справі залучена відповідачем. При цьому, якщо, навіть, взяти до уваги, що у зв`язку з організаційними заходами в Збройних Силах України, рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 №3914 військова частина НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком та зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2020, то обов`язки у Військовій частині НОМЕР_1 відносно нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 виникли лише з 01.01.2020, при цьому позивач звільнився зі служби з Військової частини НОМЕР_2 з 26.03.2019 тобто, жодних нарахувань та виплат Військова частина НОМЕР_1 позивачу не могла та навіть не мала право робити, бо такі обов`язки виникли лише з 01.01.2022. Таким чином із вищезазначеного вбачається, що позовні вимоги заявлені позивачем щодо визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати йому в повній мірі індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити такої індексації за період з 01.03.2018 року по 26.03.2019 року заявлені до Військової частини НОМЕР_1 , яка не є належним відповідачем по цій справі. 4.Також необхідно звернути уваг

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2011 № 159, наголошую, що відповідно д п. 4 Порядку № 1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства. З огляду на те, що з вищенаведених норм вбачається відсутність порушення з боку відповідача порядку нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 26.03.2019 року тому відсутні правові підстави для задоволення вказаних позовних вимог також.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу з лютого 2015 року по березень 2019 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2019 № 10 був звільнений з військової служби за станом здоров`я та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.02.2019 №33 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 3 26.03.2019 року.

В зв`язку з організаційними заходами в Збройних Силах України, рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Силах України від 19.12.2019 № 39140, військова частина НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2020 року.

Позивачу не нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення у повному обсязі, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі № 420/8003/20 від 28.10.2020 року, в редакції постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування, перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 26.03.2019 року; зобов`язано в/ч НОМЕР_2 здійснити нарахування, перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 26.03.2019 року з урахуванням вже проведених виплат.

На виконання рішення від 28.10.2020 у справі № 420/8003/20 відповідачем була виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 4 503,23 грн із застосуванням базового місяця для нарахування індексації січень 2016 року, що стало підставою для повторного звернення до суду з метою зобов`язання відповідача при нарахуванні та виплаті індексації застосувати базовий місяць січень 2008 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача з грудня 2015р. по лютий 2018р. місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2016року; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015р. по лютий 2018р., із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008р., із урахуванням виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення суду від 08.12.2022 року по справі № 420/8108/21 відповідачем була виплачена індексація грошового забезпечення з грудня 2015 по лютий 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, що підтверджується розрахунком індексації грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2023 №4117.

Позивач знов звернувся до відповідача з проханням нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 по 26.03.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078).

Відповідач листом від 19.10.2023 року повідомив позивача про відсутність підстав для виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2028 року враховуючи фіксовану суму за березень 2018 року, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період його служби з 01.03.2018 по 26.03.2019 року не в повному обсязі, а також нарахування та виплати втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Частиною 1 статті 2 Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України №1282-ХІІ.

Згідно з статтею 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Частиною 2 ст.5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Законом України №76-VIII від 28.12.2014 року статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Вказана частина ст.5 діє в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 року, а саме проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

З 01 грудня 2015 року положення Порядку № 1078 діють і ізмінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.

На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.

Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені Постановою №1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Отже, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.

З 01 грудня 2015 року в абзацах 3,4,5,6 пункту 5 Порядку №1078 по суті зазначено про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Згідно з абз. 3-6 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених сабз.1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Таким чином, нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації - різниці, які встановлені абзацами 3,4,6 пункту 5 Порядку №1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Застосовуючи вказаний підхід Верховного Суду, викладений у постанові (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки) та ураховуючи, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, то з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 - березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Такий правовий підхід Верховний Суд виклав також у постановах від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі №420/6982/21 з подібними правовідносинами.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці.

Крім того, згідно з правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки), від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі №420/6982/21 з подібними правовідносинами з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Для правильного застосування абзаців 3,4,5,6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, потрібно установити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Відповідач не спростував викладених у позові обставин щодо визначення нею позивачу індексації-різниці.

Величина приросту індексу споживчих цін з січня 2008 по січень 2018 року склала 353,3%, наростаючий індекс споживчих цін склав відповідно 253,3%. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму у 2018 році сума індексації грошового забезпечення склала 4463,15грн (1762х253,3/100).

Саме вказана сума таким же чином розрахована та вказана представником відповідача у відзиві.

Після чого представник у відзиві вказав, що різниця доходу позивача в березні 2018 року є більше ніж сума можливої індексації у березні 2018 року, що виключає право позивача на отримання суми індексації різниці відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

Проте вказане твердження відповідача є безпідставним.

На виконання ухвали суду відповідачем надані відомості щодо підвищення грошового забезпечення у березні у порівнянні з лютим 2018 року. Таке підвищення склало 1299,80грн, що є меншим, ніж можлива індексація у березні - 4463,15грн отримання позивачем грошового забезпечення у лютому та березні 2018 року.

Позивач у позові не вірно розрахував різницю грошового забезпечення, а також можливу індексацію.

Також є невірним розрахунок відповідача невиплаченої індексації, яка визначена у розмірі щомісячної недоплаченої індексації 2958,95грн, тоді як вона складає за розрахунками згідно правових висновків Верховного Суду 3163,35 грн (сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) 4463,15грн - 1299,80грн).

У той же час підвищення грошового забезпечення позивачці склало 447,33грн, оскільки згідно з карткою особового рахунку позивачці нараховано у лютому 2018 року грошове забезпечення 7669,50грн, у березні 2018 року 8116,83 грн (т.1 а.с.23).

Сума індексації-різниці в березні 2018 року, яка розраховується як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу склала 4015,82грн (4463,15 - 447,33грн).

Вказана сума повинна бути виплачена позивачу з урахуванням раніше нарахованої та виплаченої індексації, що є висновком суду по даній справі.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 по 26.03.2019 включно відповідно до приписів абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 підлягають задоволенню.

У той же час, не підлягають задоволенню як передчасні вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 №159.

При цьому суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовими висновками Верховного Суду порушенням прав особи на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати основного доходу є відмова за заявою позивача.

Так, у постанові від 18.08.2023 року по справі № 460/4166/20 підтримана раніше викладена позиція Верховного Суду та зазначено, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Таким чином, судовому захисту підлягають порушене право особи при виплаті їй доходу та відмові за його заявою виплатити для отримання компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати. Вказані умови для судового захисту прав позивача відсутні.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.03.2019 включно відповідно до приписів абз.4,6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 по 26.03.2019 включно відповідно до приписів абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва