Справа № 300/5809/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5809/23 пров. № А/857/20605/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 300/5809/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Матуляка Я.П.,

час ухвалення рішення - 06.10.2023 року,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (Відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2023 за № 92, зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням від 19.07.2023 за № 92, Відповідач-2 протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстав відсутності необхідного стажу, не врахувавши при цьому періоди роботи позивача на посаді столяра в Державному об`єднанні "Завод імені Малишева" з 03.04.1984 по 13.08.1984 (запис про звільнення зроблено різними чорнилами), в колгоспі імені ХХІ з`їзду кпрс з 25.04.1989 по 20.10.1989 (відсутні довідки про кількість відпрацьованих вихододнів та встановлений мінімум трудової участі у колгоспі, довідка про реорганізацію), період отримання допомоги по безробіттю з 28.06.1997 по 27.03.1998 (запис про припинення виплати не завірений підписом та печаткою відповідальної особи). Позивач вважає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а тому дана відмова відповідача є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам законодавства. Крім того, звертає увагу суду на ту обставину, що при прийнятті оскаржуваного рішення Відповідачем-2 не зараховано на пільгових умовах - один місяць служби за три, періоди проходження позивачем військової служби, протягом якої він брав участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях з 03.09.2014 по 24.02.2015, з 22.09.2016 по 10.01.2017, з 08.06.2017 по 30.10.2017, з 18.06.2018 по 31.08.2018, з 11.09.2018 по 20.11.2018, з 25.07.2019 по 20.12.2019 та періоди участі у бойових діях у воєнний час з 25.03.2022 по 24.10.2022, з 31.10.2022 по 28.11.2022, з 04.12.2022 по 21.01.2023, з 31.01.2023 по 02.03.2023.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 300/5809/23 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що наявність записів у трудовій книжці про періоди роботи не звільняє від врахування інших умов встановлених Законом № 1058, Порядком № 637 необхідних для призначення пенсії за віком.

В трудовій книжці позивача відсутні записи щодо встановленого та фактично відпрацьованого мінімуму трудової участі у громадському господарстві за кожний рік в колгоспі імені ХХІ з`їзду КПСС з 25.04.1989 по 20.10.1989. Крім того у графі 4 відсутнє посилання на підставі чого внесено запис (наказ його дата та номер).

Статтею 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Отже, приписи вказаного положення визначають порядок розрахування стажу для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Судом першої інстанції не було враховано вищенаведене.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 300/5809/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями Закону 1058-ІУ підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд враховує також те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

На думку суду, Відповідач-2 беззаперечно міг встановити факт зайнятості позивача на посаді столяра в Державному об`єднанні "Завод імені Малишева" з 03.04.1984 по 13.08.1984, так як вчинення запису різними чорнилами жодним чином не спотворює інформацію, яка підлягає встановленню.

Крім того, суд першої інстанції вважає обґрунтованими є доводи позивача про те, що визначальною підставою для пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право на дострокову пенсію за віком, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 12.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 19.07.2023 за № 92 (а.с.23).

Згідно вказаного рішення, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстав відсутності необхідного страхового стажу: за наданими документами Відповідачем-2 встановлено наявність страхового стажу позивача 21 рік 07 місяців 8 днів при необхідних 25 років; не враховано періоди роботи позивача на посаді столяра в Державному об`єднанні "Завод імені Малишева" з 03.04.1984 по 13.08.1984 (запис про звільнення зроблено різними чорнилами), в колгоспі імені ХХІ з`їзду кпрс з 25.04.1989 по 20.10.1989 (відсутні довідки про кількість відпрацьованих вихододнів та встановлений мінімум трудової участі у колгоспі, довідка про реорганізацію), період отримання допомоги по безробіттю з 28.06.1997 по 27.03.1998 (запис про припинення виплати не завірений підписом та печаткою відповідальної особи). Крім того, Відповідачем-2 не зараховано на пільгових умовах - один місяць служби за три, періоди проходження позивачем військової служби, протягом якої він брав участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях з 03.09.2014 по 24.02.2015, з 22.09.2016 по 10.01.2017, з 08.06.2017 по 30.10.2017, з 18.06.2018 по 31.08.2018, з 11.09.2018 по 20.11.2018, з 25.07.2019 по 20.12.2019 та періоди участі у бойових діях у воєнний час з 25.03.2022 по 24.10.2022, з 31.10.2022 по 28.11.2022, з 04.12.2022 по 21.01.2023, з 31.01.2023 по 02.03.2023.

Вважаючи таке рішення Відповідача-2 протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (стаття 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював в колгоспі імені ХХІ з`їзду кпрс з 25.04.1989 по 20.10.1989, з 03.04.1984 по 13.08.1984 працював на посаді столяра в Державному об`єднанні "Завод імені Малишева", з 28.06.1997 по 27.03.1998 отримував допомогу по безробіттю.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відтак неналежне чи недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Враховуючи те, що у трудовій книжці позивача наявні записи щодо періоду його роботи в колгоспі імені ХХІ з`їзду кпрс та в Державному об`єднанні "Завод імені Малишева", то суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

З цих же підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що є протиправними дії Відповідача-2 щодо неврахування до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 28.06.1997 по 27.03.1998.

Більше того, факт отримання позивачем такої допомоги у вказаний період підтверджується довідкою Богородчанського управління Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості за №3624-14.5.1/25-23 від 02.02.2023 (а.с.23).

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 у справі №185/7049/20.

Матеріалами справи підтверджується, що у періоди з 03.09.2014 по 24.02.2015, з 22.09.2016 по 10.01.2017, з 08.06.2017 по 30.10.2017, з 18.06.2018 по 31.08.2018, з 11.09.2018 по 20.11.2018, з 25.07.2019 по 20.12.2019 та періоди участі у бойових діях у воєнний час з 25.03.2022 по 24.10.2022, з 31.10.2022 по 28.11.2022, з 04.12.2022 по 21.01.2023, з 31.01.2023 по 02.03.2023 позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Таким чином, вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу позивача для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці.

Враховуючи викладене, відмовляючи позивачу у зарахування періоду участі в антитерористичної операції один місяць служби за три місяці, відповідач діяв протиправно.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року у справі № 300/5809/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27.02.2024 року