Справа № 272/99/24
Суддя: Чуб І. А.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/99/24
Провадження № 2-а/272/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Чуб І.А.,

секретаря судових засідань - Хитоніній М.С.,

за участю: представника позивача - Яремчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД №1 БРВП ГУ НП в Житомирській області Орищенка Юрія Вікторовича, ГУ НП в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.01.2024 року позивач разом із своєю дружиною під`їхав на автостанцію в м. Андрушівка, що розташована по вул. Зазулінського на автомобілі Renault Megane, днз НОМЕР_1 . Оскільки він під`їхав на автостанцію лише з метою висадки своєї дружини, то остання вийшла з автомобіля, а він не виключаючи двигун, одразу ж почав рух в напрямку виїзду з автостанції. В цей момент йому перекрив рух поліцейський автомобіль, з якого вийшов працівник поліції, який не представившись повідомив позивача про те, що він порушив правила дорожнього руху, а саме проігнорував вимоги дорожнього знаку 3.35 «стоянка заборонена», оскільки позивач знаходився в зоні дії цього знаку. Позивач повідомив працівнику поліції, що не порушив правила дорожнього руху, а саме той факт, що він не здійснював стоянку в районі дії знаку 3.35, а лише зупинився для висадки пасажира, отже відсутні будь які підстави складання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього. Внаслідок словесної перепалки між позивачем та поліцейським, останній не повідомивши позивача про будь-які дії по відношенню до нього, сів в службовий автомобіль та поїхав в невідомому позивачу напрямку. На наступний день, 22.01.2024 року позивачу за допомогою системи «дія» стало відомо про той факт, що його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 340 грн. Оскільки позивач вважає, що ним не було порушено правил дорожнього руху, він звернувся до ВПД №1 в м. Андрушівка, по вул. Корольова, 4 з метою отримання доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, а також процесуального документа, за наслідками якого його притягнуто до відповідальності. На вимогу надати позивачу докази у вчиненні ним порушення правил дорожнього руху, йому було повідомлено про те, що все викладено у відповідній постанові, яку йому вручили. Вважає, що вказана вище постанова про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1284214 від 21.01.2024 року винесена з порушенням чинного законодавства, а відтак повинна бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито.

Представник позивача в судовому засіданні вважав, що винесена постанова про накладення

адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері

забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії

ЕНА №1284214 від 21.01.2024 року є неправомірною, та такою що підлягає скасуванню, а

провадження у справі закриттю, оскільки жоден доказ вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху поліцейським, як не зазначено в оскаржуваній постанові, так і не надано на вимогу позивача. Підтримав подані додаткові пояснення (а.с.39-40), зазначивши, що до матеріалів відзиву надано відео, яким на думку відповідача доводиться факт порушення позивачем вимог знаку 3.35, за наслідком чого було винесено оскаржувану постанову. Відповідно до вказаного відео прослідковується лише один факт, що поліцейський не знає вимог ПДР України. Так, на 1 хвилині першого доданого відео поліцейський намагається переконати позивача в тому, що знак 3.35 є забороненим знаком для всіх без виключення, і навіть зупинка під знаком 3.35 заборонена, а дозволена тільки для осіб яким відповідно до ПДР взагалі даний знак не розповсюжується - на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на таксі з увімкненим

таксометром. Однак в силу п. 1.10 ПДР - зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Отже, в силу п. 3.35 ПДР забороняється стоянка, а в силу п. 1.10 стоянка - це зупинка на час що перевищує 5 хвилин. Отже, поліцейський мав право на складання оскаржуваної постанови про порушення ПДР щодо позивача за порушення вимог знаку 3.35 лише за умови наявності у нього доказів тривалості зупинки понад 5 хвилин. Однак, ні постанова, ні відзив з доданими відео не містять беззаперечних доказів такого порушення. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ГУ НП в Житомирській області в судове засідання не з"явилися, на адресу суду направили відзив (а.с.29-37), в якому позовні вимоги не визнали та заперечували щодо його задоволення, вважали оскаржувану постанову правомірною та винесеною згідно чинного законодавства, а позовні вимоги позивача безпідставними та необгрунтованими, просили відмовити в повному обсязі.

Відповідач поліцейський СРПП ВПД №1 Орищенко Ю.В. направив до суду лист про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши докази в їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, постановою поліцейського ВПД №1 (м.Андрушівка) БРВП ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта поліції Орищенка Ю.В. серії ЕНА № 1284214 від 21.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень (а.с. 7).

Згідно постанови, 21.01.2024 року об 11:29:47 в м.Андрушівка, вул. Зазулінського, 20 ОСОБА_1 керуючи ТЗ Renault Megane, днз НОМЕР_1 проігнорував дорожній знак 3.35 "Стоянку заборонено", чим порушив ПДР України та порушив вимоги п.8.4 ПДР-порушення вмог дорожніх знаків та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Із постанови також видно, що вона не містить посилання на відеодоказ, так як в п.7 не зазначено, що до постанови додається.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 21.01.2024 року біля 11 год. 00 хв. вона з чоловіком ОСОБА_1 , якимй був за кермом автомобіля Рено, приїхали в м.Андрушівка на територію автостанції, де чоловік зупинив автомобіль, щоб вона вийшла та мав намір поїхати далі у справах. Проте позаду йому заблокував виїзд поліцейський автомобіль, з якого вийшов поліцейський та повідомив, що чоловік порушив вимоги знаку 3.35 "стоянка заборонена". На що чоловік заперечив, так як він не здійснював стоянку, а лише зупинився, щоб її висадити. Однак поліцейські не звертали уваги на їхні доводи. Після тривалої розмови вони поїхали, при цьому постанову у присутності чоловіка не виносили. Про її існування чоловік дізнався із додатку "дія" та через кілька днів отримав постанову в поліцї. Після чого, чоловік звернувся за правовою допомогою та подав позов про скасування постанови, оскільки не порушував ПДР.

Як вбачається із відеозапису, наданого відповідачем, на відеофайлі №000000__0011 - зафіксовано розміщення транспортного засобу Рено під керуванням ОСОБА_1 21.01.20124 року об 11.28 год. за яким розміщений поліцейський автомобіль та поліцейський повідомляє водію про порушення вимог знаку 3.35, яким заборонено стоянку. На що водій повідомляє , що він стоянку не здійснював, а лише зупинився. В подальшому зафіксовано спілкування поліцейського та водія та зупинка відеофіксації. При цьому на відеофайлах відсутня фіксація розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським ОСОБА_3 , роз`ясненення прав, передбачених ст.268 КУпАП водію, винесення постанови у його присутності та вручення постанови водію.

Згідно ст. 122 ч.1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до п.п. 8.4 «в» ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

За змістом п.п. 3.35 ПДР України знак «Стоянку заборонено» є заборонним знаком, який передбачає заборону водію транспортного засобу стоянку. Стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач здійснив зупинку не більше 5 хвилин, що підтвердила в судовому засіданні свідок, чим не порушив вимоги знаку 3.35 «Стоянка заборонена».

Відповідач у відзиві не надав належних доказів, що могли б стверджувати, що позивач зупинив свій транспортний засіб більше ніж на 5 хвилин, а наданий відповідачем відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, так як у постанові відсутнє посилання нього, виходя з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Судом встанавлено, що оскаржувана постанова серії ЕНА №1284214 від 21.01.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП адже не містить інформації про фіксацію правопорушення технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.

Відтак, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів порушення позивачем вимог ПДР України.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вищезазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. До цього ж поліцейський не залучив жодних свідків, не надав можливості позивачу скористатись правовою допомогою, не долучив до постанови будь-яких доказів вчинення правопорушення позивачем. Зазначені обставини жодними доказами не спростовані під час розгляду справи.

Таким чином, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та також свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати та провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збору, які відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП В Житомирській області.

Керуючись ст. ст. 5,6, 8, 9, 20 ч.1, 73-77, 79, 139, 242, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського ВПД №1 Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта поліції Орищенка Ю.В. серії ЕНА № 1284214 від 21.01.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП В Житомирській області, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ГУ НП в Житомирській області, , знаходиться за адресою: м.Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37.

Відповідач: поліцейський ВПД №1 Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта поліції Орищенко Ю.В.ГУ НП в Житомирській області, адреса здійснення діяльності: м.Андрушівка, вул. Корольова, 4, Бердичівський район, Житомирська область.

Суддя:І. А. Чуб