Справа № 160/215/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2024 рокуСправа №160/215/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.01.2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ольховик-Красільнікова Любов Павлівна звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеної до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 29.06.2023 року по 07.07.2023 року, з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року, з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року та з 30.11.2023 року по 15.12.2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовці особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 29.06.2023 року по 07.07.2023 року, з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року, з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року та з 30.11.2023 року по 15.12.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є солдатом за контрактом, призваним в грудні 2022 року Яворівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Львівської області, стрілець санітар. 25 червня 2023 року позивач отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, цефалгічний синдром, вестибуло-атактичний, цереброастенічний синдроми. У зв`язку із отриманою травмою, у період 29.06.2023 року по 07.07.2023 року, з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року, з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року та з 30.11.2023 року по 15.12.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах. У період перебування позивача на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманою захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби травмою, позивачу не було нараховано додаткове грошове забезпечення. Позивач не погоджується із такою бездіяльністю, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 05.02.2024 року. Також вказаною ухвалою суду від відповідача витребувано додаткові докази по справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
29.01.2024 року від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що із заявленими позовними вимогами відповідач не погоджується та вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. Оскільки позивач до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про здійснення перерахунку та виплати додаткової винагороди за спірний період не звертався, то відповідач вважає, що відсутній предмет спору. Також зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 не відмовляла та не відмовляється виплатити солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 тис. грн. за період лікування після поранення. Однак, відповідач позбавлений можливості здійснювати таку виплату, оскільки не володіє відомостями/інформацією про періоди (дати) перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у відповідних медичних закладах. Такі відомості військовослужбовцем - не надані, з медичних закладів до військової частини - не надходять, або ж надходять із запізненням. З огляду на викладене, просить суд відмовити в задоволенні позову.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є солдатом за контрактом, призваним в грудні 2022 року Яворівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Львівської області, стрілець санітар, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 22.12.2022 року.
25 червня 2023 року позивач отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, цефалгічний синдром, вестибуло-атактичний, цереброастенічний синдроми.
Так, відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданої 27 червня 2023 року Військової частиною НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2023 року №1164, поранення сталося під час бойових дій (спричинене діями противника), отримане під час виконання бойового завдання внаслідок авіаудару з боку сил противника, одержане під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби, участі в заходах з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації на території Запорізької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Не перебував в стані алкоголонього та/або наркотичного сп`яніння. Перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет, захисний шолом).
У зв`язку із отриманою травмою, у період 29.06.2023 року по 07.07.2023 року, з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року, з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року та з 30.11.2023 року по 15.12.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах:
- у зв`язку із отриманою травмою, у період з 29.06.2023 року по 07.07.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №7» ЗМР. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення №3540, позивачу поставлено діагноз: вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, цефалгічний синдром, вестибуло-атактичний, цереброастенічний синдроми, синкопальні стані; гостра реакція на стрес на тлі нервово-психічного виснаження, акубаротравма. Гонартроз правого колінного суглобу;
- згідно з довідкою від 07.07.2023 року№1097, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , позивач потребує звільнення від виконання службових обов`язків строком на 5 днів, а саме у період з 07.07.2023 року по 12.07.2023 року;
- у період з 26.08.2023 року по 31.08.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня №17». Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №544, позивачу поставлено діагноз: ВПЧМТ, забій головного мозку з формуванням вогнища геморагічного забою лівої лобної долі; перелом верхньої та внутрішньої стінок лівої орбіти;
- у період з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивачу поставлено діагноз: наслідки МВТ, ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, з вираженим цефалгічним, вестибуло-атактичним, астено-вегетативним синдромами, хронічний правобічний кохлеоневрит. Виписаний із відділення для подальшого лікування в психоневрологічному відділенні ОКЛМ;
- 08 листопада 2023 року позивачу видано довідку про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу;
- 15 листопада 2023 року позивач проходив обстеження МРТ головного мозку в діагностичному центрі ТОВ «МЕДІКУМ-ЛП»;
- у період з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, позивачу поставлено діагноз: наслідки МВТ, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма, з вираженим цефалгічним, вестибуло-атактичним, астено-вегетативним синдромом, синкопальними станами по анамнезу;
У період перебування позивача на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманою захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби травмою, позивачу не було нараховано додаткове грошове забезпечення.
11 грудня 2023 року представник позивача звернувся із адвокатським запитом до Військової частини НОМЕР_1 про надання довідки про нараховані суми грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 01.07.2023 року по 30.11.2023 року включно та надати належним чином завірений витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2023 року №90-РС в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Проте, станом на день подання позову, відсутня відповідь відповідача на адвокатський запит від 11 грудня 2023 року.
Не погоджуючись із тим, що за час стаціонарного лікування у зв`язку з пораненнями, відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачу додаткова винагорода за вказаний період, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 днів та у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України військовий стан продовжено, в тому числі, по теперішній час.
Згідно із абз.4, 5 п.1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (в редакції від 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно із абз.5, 6 п.1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (в редакції від 21.01.2023 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п. 10 Розділу XXXIV Наказу МОУ № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Наказ №260), у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку №260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
З аналізу норм постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні у періоди з 29.06.2023 року по 07.07.2023 року, з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року та з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року.
При цьому, згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 23.01.2023 року №671 позивачу в липні 2023 року нараховано та виплачено за червень 2023 рік: грошове забезпечення (за весь місяць) в сумі 20 604,30 грн; додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. за 01.06.2023 року в розмірі 1 000 грн., додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн., в період з 02.06.2023 року по 28.06.2023 року в розмірі 90 000 грн.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 23.01.2023 року № 671, витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2023 року № 3264, витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2023 року № 3265 та додатків 1, 3 і 4 до такого наказу в серпні 2023 року позивачу нараховано та виплачено за липень 2023 рік: грошове забезпечення (за весь місяць) в сумі 20 604,30 грн., додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. в період з 17 по 19 липня 2023 року в сумі 2 903,23 грн., додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн., в період з 01 по 07 липня 2023 року в сумі 22 580,65 грн., в період з 08 по 16 липня 2023 року в сумі 29 032,25 грн.
Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 23.01.2023 року № 671, витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2023 року № 3923, витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2023 року № 3924 та додатків 1 і 3 до такого наказу у вересні 2023 року позивачу нараховано та виплачено за серпень 2023 рік: одноразова грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік в сумі 1 604,30 грн.; грошове забезпечення (за весь місяць) в сумі 20 604,30 грн., додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. в період з 01 серпня по 08 серпня 2023 року в сумі 12 580,65 грн., додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн., в період з 14 по 17 серпня 2023 року в сумі 12 903,23 грн.
Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 від 23.01.2023 року № 671, витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2023 року № 4203 у жовтні 2023 року позивачу нараховано та виплачено за вересень 2023 рік: грошове забезпечення (за весь місяць) в сумі 20 604,30 грн.
Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 23.01.2023 року № 671, витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2023 року № 4942 у листопаді 2023 року позивачу нараховано за жовтень 2023 рік: грошове забезпечення (за весь місяць) в сумі 20 604,30 грн.
Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 від 23.01.2023 року № 671, витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 року № 5673 в грудні 2023 року позивачу нараховано та виплачено за листопад 2023 рік: грошове забезпечення (за весь місяць) в сумі 20 604,30 грн.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що за період з 29.06.2023 року по 08.07.2023 року військовослужбовцю додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. на період лікування - нарахована та виплачена. Тоді як за інші спірні періоди лікування зазначена додаткова винагорода позивачу не виплачена.
При цьому, ненадходження або надходження з запізненням до Військової частини НОМЕР_1 від медичних закладів відомостей/інформації про періоди (дати) перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у відповідних медичних закладах не може позбавляти права позивача на отримання додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні. Інших підстав для не здійснення нарахування та виплати зазначеної додаткової винагороди відповідач не зазначив, більше того не заперечує, що у позивача наявні підстави для отримання такої додаткової винагороди за спірні періоди.
Тим паче, що відповідач не міг не знати про отримане позивачем поранення під час бойових дій, оскільки про зазначений факт Військовою частиною НОМЕР_1 ще в червні 2023 року видано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27 червня 2023 року, проте жодних дій спрямованих на отримання від медичних закладів інформації та відомостей про періоди лікування позивача відповідач не здійснював.
Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування стаціонарному лікуванні з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року та з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року є протиправною.
Тому, похідні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойових поранень, отриманих приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, за вищезазначені спірні періоди підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Щодо судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий відповідно до ст.139 КАС України, поверненню позивачу не підлягає.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеної до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року, з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року та з 30.11.2023 року по 15.12.2023 року.
Ззобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовці особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 29.09.2023 року по 23.10.2023 року, з 23.10.2023 року по 08.11.2023 року, з 08.11.2023 року по 30.11.2023 року та з 30.11.2023 року по 15.12.2023 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна