Справа № 500/250/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 500/250/23 пров. № А/857/6640/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі № 500/250/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про стягнення коштів,

суддя у І інстанції Дерех Н. В.,

дата ухвалення рішення - 15 березня 2023 року,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення - 15 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача- військової частини НОМЕР_1 , в якому просив стягнути кошти в сумі 121545,00 грн. Позов мотивований тим, що після повномасштабного вторгнення рф в Україну він 06 березня 2022 року мобілізувався до лав ЗСУ у військову частину НОМЕР_3 . 15 травня 2022 року отримав вибухо-мінну травму під час захисту Батьківщини. Внаслідок цього 22 травня 2022 року потрапив до шпиталю та 02 липня 2022 року був переведений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . 27 липня 2022 року позивач був виписаний з лікувального закладу охорони здоров`я та направлений у відпустку для лікування після тяжкого поранення до 26 серпня 2022 року. Відтак з 2 липня 2022 року по 27 липня 2022 року військова частина НОМЕР_1 мала нарахувати та виплатити позивачу грошову винагороду згідно з Постановою КМ України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній на час спірних відносин) у розмірі 80645 грн (100000 грн/31 день * 25 днів). Натомість позивач за цей період отримав лише 23831 грн. Отже останньому не було виплачено 51095 грн. За час перебування у відпустці для лікування з 27 липня 2022 року по 26 серпня 2022 року позивач мав отримати згідно з Постановою №168 - 100000 грн, а фактично йому було виплачено 29550 грн. Таким чином, протиправно не отримав з відповідачів (адже кошти під час перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 позивача виплачувала військова частина НОМЕР_2 ) разову грошову винагорода у сумі 70450.

Ухвалою суду від 31 січня 2023 залучено до участі у справі як співвідповідача військову частину НОМЕР_2 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 40/4 від 27 липня 2022 (далі довідка ВЛК) 15 травня 2022 року позивач отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку і стійким цефалічним та вестибуло-кохлеарним синдромами, двобічну змішану приглухуватість (справа ІІ ст., зліва І ст.), органічний емоційно-лабільний розлад, порушення сну. Дане встановлено на підставі довідки про обставини травми № 157/06 від 16 червня 2022 року. Також встановлено причинно-наслідковий зв`язок поранення: захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 75в графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів. З урахуванням воєнного стану в Україні з наведеного вбачається, що позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини та мав бути включений в накази про виплати спірних коштів. Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року (далі Положення про ВЛК), не передбачено повноважень військово-лікарських комісій надавати довідки з формулюванням «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час участі у бойових діях після повномасштабного вторгнення росії на територію України 24 лютого 2022 року. Підпункт "а" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення в поточній редакції передбачає, згідно з Наказом Міністерства оборони № 489 від 01 жовтня 2018 року, таке формулювання лише за участь в так званих антитерористичній операції та операції об`єднаних сил (АТО та ООС). Зміни, що стосуються триваючої війни, до Положення не вносилися. Також не передбачено цим актом, чи будь-яким іншим, надавати висновок про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин (в яких проходять службу військовослужбовці) щодо надання їм відпустки для лікування та виплати винагороди у розмірі 100000 грн. Так, за змістом Пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення про ВЛК штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, зазначивши, що у військової частини відсутні підстави для включення солдата ОСОБА_1 у наказ про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за період перебування його на лікуванні, оскільки лікування, на якому перебував позивач не пов`язане із захистом Батьківщини згідно з рішенням військово-лікарської комісії від 27 липня 2022 року. Крім того, позивач у позові просить стягнути із військової частини кошти, а саме: винагороди у збільшеному розмірі в сумі 100000,00 грн. за період перебування у відпустці, а саме: з 27 липня 2022 по 26 серпня 2022 року, однак така виплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року проводиться за умови отримання військовослужбовцем тяжкого поранення. Просить врахувати, що рішенням військово-лікарської комісії проведеної у КНП «УМБКЛ» № 40/4 від 27 липня 2022 не встановлено ступінь тяжкості поранення. За період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 із рапортами про перерахунок коштів за період його лікування та перебування у відпустці не звертався, медичні та інші документи не подавав. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2023 року справу №500/250/23 передано на розгляд колегії суддів: суддя- доповідач: О. М. Довгополов, судді: В.В. Святецький, Л. Я. Гудим.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року витребувано з Тернопільського окружного адміністративного суду матеріали справи №500/250/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про стягнення коштів. Зобов`язано Тернопільський окружний адміністративний суд невідкладно направити матеріали адміністративної справи № 500/250/23 до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі № 500/250/23залишено без руху.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі № 500/250/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про стягнення коштів та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14 листопада 2023 року №1052/0/15-23 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2023 року справу №500/250/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про стягнення коштів передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач: О. І. Мікула, судді: В.В. Святецький, Л. Я. Гудим.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді на підставі заяви про відставку та відсутність судді Л. Я. Гудима відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2023 року замінено вказаних суддів по цій справі на суддів А. Р. Курильця та М. А. Пліша.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з записами у Військовому квитку позивача серії НОМЕР_4 , 06 березня 2022 року позивач мобілізований до Збройних Сил України у Військову частину НОМЕР_3 .

15 травня 2022 року позивач отримав мінно-вибухову травму, що стверджується довідкою військово-лікарської комісії № 40/4 від 27 липня 2022 року.

З довідки військово-лікарської комісії вбачається; стан після МВТ (15.05.2022р.), Акубаротравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалгічним та вестибуло-кохлеарним синдромами. Двобічна змішана приглуховатість, справа ІІст., зліва Іст. Органічний емоційно-лабільний розлад. Порушення сна. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (довідка про обставини травми № 157/06 від 16.06.22р.)

Крім того, за наслідками проведеного медичного огляду ВЛК 27 липня 2022 року, комісія дійшла висновку, що на підставі статті 75в графи ІІ Розкладу хвороб, графи - ТДВ - Козачок Ю.В. потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

У відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №119 від 01 серпня 2022 року: "Зарахувати наказом командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) в розпорядження командиру Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України з залишенням у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 : 3.12. Солдата ОСОБА_1 , зарахувати наказом командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 червня 2022 року №106-РС, який прибув з Військової частини НОМЕР_3 , з 01 серпня 2022 року зарахувати до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, зі збереженням посадового окладу встановленого за останньою займаною штатною посадою (примітка 43 штату)".

Даний наказ прийнятий на підставі: наказу командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 червня 2022 року №106-РС, припису командира Військової частини НОМЕР_5 від 12 липня 2022 №352, рапорту.

Також у відповідності до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №178 від 29 вересня 2022 року: "Вважати такими, що справи та посаду здали і вибули до нового місця служби: 2.34 Солдат ОСОБА_4 , НОМЕР_6 , який перебуває у розпорядженні командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України, призначений наказом командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 вересня 2022 року № 235- РС, водієм-електриком 2 комплексу радіоелектронної боротьби протитанкового дивізіону НОМЕР_7 окремої єгерської бригади імені Олекси Довбуша Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України. З 29 вересня 2022 року виключити зі списків особового складу, всіх видів забезпечення".

Не погоджуючись із не виплатою коштів відповідачами, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не включений у накази щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн. за період перебування на лікуванні, а також збільшеної грошової винагороди в сумі 100000,00 грн за період перебування у відпустці на підставі рішення ВЛК з 27 липня 2022 по 26 серпня 2022 року. При цьому, позивач у спірні періоди перебував у складі саме військової частини НОМЕР_1 , в той час як згідно з довідкою №66 від 26 січня 2023 року позивачу грошову винагороду виплачувала військова частина, в котрій він не проходив військову службу, а саме: військова частина НОМЕР_2 .

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України №64 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжувався та діє і дотепер.

Вимогою позивача є стягнення на його користь коштів, виплата яких передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пункт 1 Постанови №168 передбачав (на час виникнення спірних правовідносин), що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з абз.4 п.1 Постанови №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Із аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23 червня 2022 року №912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для включення солдата ОСОБА_1 у наказ про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн за період перебування його на лікуванні, адже лікування, на якому перебував позивач не пов`язане із захистом Батьківщини згідно з рішення військово-лікарської комісії №40/4 від 27 липня 2022, оскільки вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_3 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 16 червня 2022 року №157/06, з якої вбачається, що ОСОБА_1 15 травня 2022 року близько 09.30 отримав вибухову травму під час ворожого артилерійського обстрілу, перебуваючи на бойових позиціях 7 роти, та наявними в матеріалах справи виписками із медичної картки стаціонарного хворого №1715, №0550122 та №2969/448, перевідним епікризом № 8681 та № 6378, довідкою ВЛК від 27 липня 2022 року № 40/4.

Зокрема, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 за безпосередньої участі 15 травня 2022 року отримав травму, поранення під час виконання обов`язків військової служби, а саме: під час ворожого артилерійського обстрілу, перебуваючи на бойових позиціях 7 роти, біля н.п. Павлівка Донецької області, при захисті Батьківщини.

Судом встановлено, що:

з 22 травня 2022 року позивач перебував у військовому шпиталі м.Петропавлівка.

з 26 травня 2022 року по 30 травня 2022 року на стаціонарному лікуванні у КНП «ВКБЛ» ВМР,

з 30 травня 2022 року по 03 липня 2022 року на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницький обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Вінницької обласної ради»,

з 05 липня 2022 року по 08 липня 2022 року на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному центрі Західного регіону.

Даний факт сторонами не оспорюється.

Крім того, як вбачається зі змісту довідки військово-лікарської комісії № 40/4 від 27 липня 2022 року (а.с.5 зворот) ОСОБА_1 на підставі 75в графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2022 року № 119 позивач прибув з військової частини НОМЕР_3 з 01 серпня 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 вересня 2022 року № 178 позивач виключений зі списків особового складу, всіх видів забезпечення.

З наявної у справі довідки про доходи виданої позивачу військовою частиною НОМЕР_2 від 26 січня 2023 року вбачається виплата позивачу за липень - вересень 2022 року.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст.245 КАС України, колегія суддів вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі за період з 02 липня 2022 року по 26 липня 2022 року та з 27 липня 2022 року по 26 серпня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково і належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 02 липня 2022 року по 26 липня 2022 року та з 27 липня 2022 року по 26 серпня 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Щодо позовних вимог у частині стягнення конкретної суми, то колегія суддів вважає, що підстави для задоволення відсутні, оскільки обрахунок такої належить до компетенції відповідача.

Відповідно до положень ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання відповідача на Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, а також, п.7 окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23 червня 2022 року щодо відсутності висновку про тяжкість порання, оскільки таке фактично звужує право позивача на виплату збільшеної до 100000 додаткової винагороди, порівняно з нормами п. 1-2 Постанови №168.

Крім того, Постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.

Відповідно до пункту 9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тому вжите у Постанові №168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Статтею 75в Розкладу хвороб, затвердженого Наказом Міністерства оборони «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», посилання на яку міститься в довідці ВЛК №40/4 від 27 липня 2022, передбачено зокрема потреба у відпустці після проведеного лікування з приводу травм.

Таким чином, вид відпустки, рішення про потребу в такій може прийняти ВЛК, відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій Постановою №168.

Отже, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.

За приписами ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидні підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Положення ч.3 ст.7 КАС України передбачають, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Зважаючи на те, що норми п.1-2 Постанови №168, яка має вищу юридичну силу над нормами Наказу МО України "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" № 402, то колегія суддів вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення за період з 02 липня 2022 року по 26 липня 2022 року та з 27 липня 2022 року по 26 серпня 2022 року.

Таким чином, колегія суддів доводи апелянта частково підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №500/250/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі за період з 02 липня 2022 року по 26 липня 2022 року та з 27 липня 2022 року по 26 серпня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100000 грн, розмірі за період з 02 липня 2022 року по 26 липня 2022 року та з 27 липня 2022 року по 26 серпня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 27 лютого 2024 року.