Справа № 160/4206/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 лютого 2024 року Справа № 160/4206/24
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши матеріали позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про визнання стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- стягнути податковий борг з платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету в сумі 26 098,99 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 позовну заяву - залишено без руху та встановлено заявнику 10 днів для надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом в частині стягнення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №20103-04 від 13.06.2017 на суму 8 058,20 грн із наданням доказів поважності причин його пропуску.

Позивачем 26.02.2024 надано до суду заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначив, що на теперішній час в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг на суму 26098,99 гри, а саме з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 26098,99 гри, згідно: податкового повідомлення-рішення №20103-04 від 13.06.2017, термін сплати 10.12.2017 року на суму 8058,20 грн; податкового повідомлення-рішення №20-0432 від 17.04.2018, термін сплати 18.08.2018 року на суму 3742,56 грн; податкового повідомлення-рішення №0-0432 від 25.04.2019, термін сплати 17.08.2019 року на суму 4354,23 грн; податкового повідомлення-рішення №0-0432 від 21.04.2020, термін сплати 08.09.2020 року на суму 4880,53 грн; податкового повідомлення-рішення №0-0432 від 04.03.2021, термін сплати 01.06.2021 року на суму 5063,47 грн. Разом з тим, 13 травня 2020 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короиавірусної хвороби (COVID-19)» Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короиавірусної хвороби (COVID-19)», яким зміст одного з абзаців пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладено у наступній редакції: «На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короиавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу». Вказаний Закон від 13 травня 2020 року №591-IX набув чинності з 29 травня 2020 року. Отже, з урахуванням вищевикладеного, з огляду на термін сплати податкових зобов`язань, дату виникнення податкового боргу, зупинення строку визначеного ст. 102 ПК України на період карантину, твердження відповідача про пропуск податковим органом строку звернення до суду із позовом про стягнення податкового бору є необґрунтованими. Таким чином, строк звернення до суду в частині податкового повідомлення-рішення №20103-04 від 13.06.2017 на суму 8058,20 грн, що заявляється не є пропущеним та не сплинув на час звернення до суду з позовною заявою. У даній заяві, позивач просив вважати доводи обґрунтованими та прийняти і задовольнити заяву про поновлення строку звернення до суду по справі №160/4206/24.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, зазначає наступне.

Відповідно до позовної заяви, податковий борг в сумі 26 098,99 грн, про стягнення якого просить контролюючий орган, виник внаслідок несплати платником податків у встановлені терміни сум грошових зобов`язань згідно з:

- податковим повідомленням-рішенням №20103-04 від 13.06.2017 на суму 8 058,20 грн;

- податковим повідомленням-рішенням №20-0432 від 17.04.2018 на суму 3 742,56 грн;

- податковим повідомленням-рішенням №0-0432 від 25.04.2019 на суму 4 354,23 грн;

- податковим повідомленням-рішенням №0-0432 від 21.04.2020 на суму 4 880,53 грн;

- податковим повідомленням-рішенням №0-0432 від 04.03.2021 на суму 5 063,47 гривень.

Так, частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Так, відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 102.9 ст. 102 ПК України, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі ПК України) зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану та доповнено ст. 102 ПК України п. 102.9.

Разом з тим, постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

У подальшому на підставі Закону № 3219-IX від 30.06.2023 п. 102.9 ст.102 ПК України виключено з 01.08.2023.

Таким чином, з 01.08.2023 перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України продовжується.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 14.02.2024.

Таким чином, ухвалою суду від 19.02.2024 встановлено, що позивачем пропущено 1095-денний строк звернення до суду з позовом в частині стягнення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №20103-04 від 13.06.2017 на суму 8 058,20 грн.

Суд наголошує, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними та є обмеженими в часі.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що позивачем жодних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині стягнення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №20103-04 від 13.06.2017 на суму 8 058,20 грн не наведено та доказів поважності причин його пропуску не надано.

Суд звертає увагу на те, що, відповідно до частини 2 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Положеннями наведеної норми КАС чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання процесуальних обов`язків, встановлених законом або судом. Для цього позивач як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Вказана правова позиція суду викладена у постанові Верховного Суду від 17 травня 2022 року у справі № 826/13250/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами.

"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною п`ятою статті 169 КАС України, встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу позовної заяви в частині стягнення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №20103-04 від 13.06.2017 на суму 8 058,20 грн.

За змістом ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву в частині позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за податковим повідомленням-рішенням №20103-04 від 13.06.2017 на суму 8 058,20 грн повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна