Справа № 400/15478/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 р. № 400/15478/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Березанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, вул. Центральна, 33-А,смт Березанка,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,57401,
проВизнання незаконним та скасування рішення від 09.11.2023 №54, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Березанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області з вимогами визнати незаконним та скасувати рішення Березанської селищної ради від 09.11.2023 року №54 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянці України ОСОБА_1 »; зобов`язати Березанську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка площею до 0,1500 га), згідно із заявою від 27.10.2023 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що має у приватній власності квартиру в одноповерховому двоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В жовтні 2023 позивачка звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку. Але, за результатом розгляду було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу. Зазначене рішення позивачка вважає протиправним, оскільки причини, зазначені відповідачем у спірному рішенні не відповідають вимогам ст.118 Земельного кодексу України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України. Рішення Березанської селищної ради №4 від 09.11.2023 є протиправним та не відповідає вимогам законодавства, оскільки земельна ділянка надається для обслуговування житлового будинку (цілого) незалежно від кількості співвласників такого будинку. Разом з тим, якщо будинок розділено на окремі домоволодіння, приватизація земельної ділянки здійснюється окремо для кожного. При цьому, окреме домоволодіння повинно мати окрему адресу. Домоволодіння позивачки має окрему адресу. На свою користь позивачка послалася на відповідну судову практику, зокрема постанову Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №560/1049/16.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, свою позицію стосовно предмету позову не висловив.

В судових засіданнях 29.01.2024, 26.02.2024 представник позивача підтримав позицію, викладену у позовної заяві, просив позов задовольнити.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження за участю сторін у режимі відеоконференції 26.02.2024. В судовому засіданні проголошену вступну та резолютивну частини судового рішення. Повний текст судового рішення підписано 28.02.2024.

Дослідив матеріали справи, вислухав представника позивачки, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 30.07.2009 є власником квартири АДРЕСА_3 у двоквартирному одноповерховому будинку.

27.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Березанської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах території АДРЕСА_2 , як особі, що постійно проживає та користуються вказаною земельною ділянкою та має на праві власності житловий будинок, що знаходиться на вказаній земельній ділянці.

09.11.2023 Рішенням Березанської селищної ради №54, ОСОБА_1 , відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв`язку з тим, що норми ст.120 Земельного кодексу України закріплено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований. Відповідно до ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Земельна ділянка надається для обслуговування житлового будинку (цілого) незалежно від кількості співвласників такого будинку. Разом з тим, якщо будинок розділено на окремі домоволодіння, приватизація земельної ділянка здійснюється вже окремо кожного. Відповідно до ст.42 Земельного кодексу України, у разі приватизації квартир у такому будинку земельна ділянка, як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування лише об`єднанню співвласників будинку у встановленому порядку. Окрім того, відповідно до п.4 ст.116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду цільового призначення. ОСОБА_1 вже один раз використала право безоплатної приватизації земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, а саме на підставі рішення виконавчого комітету Березанської селищної ради №132 від 02.09.1997 та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ МК №024850.

Відповідно до ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч.4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

В судовому засіданні представник позивачки не заперечив факту, зазначеного у спірному рішенні, що позивачка в 1997 році, вже скористалася своїм право не безоплатну приватизації земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Разом з тим, представник позивача зауважив, що це не може бути підставою для відмови у наданні дозволу, оскільки позивачка і не просила про надання їй у власність земельної ділянка саме не безоплатній основі.

З цього приводу, суд звертає увагу, що відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, врегульоване саме порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Порядок передачі земельної ділянки за плату, ст.118 ЗК України не регулює взагалі.

Відповідно до ч.2 ст.128 ЗК України, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються: документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд).

Таким чином, оскільки позивачка використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вона другий раз не має права на отримання земельної ділянки в порядку ст.118 ЗК України, а може її лише придбати у відповідача відповідно до порядку, передбаченому ст.128 ЗК України.

Зі змісту заяви позивачки від 27.10.2023, вона зверталась до відповідача не з заявою про продаж земельної ділянки (процедурою передбаченою ст.128 ЗК України), а з заявою про надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність (процедурою, передбаченою ст.118 ЗК України), а тому її заява не могла бути задоволеною, враховуючи вимоги ч.4 ст.116 ЗК України.

Окрім того, необхідно наголосити, що у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №560/1049/16 прямо зазначене, що «…земельна ділянка може надаватися для обслуговування житлового будинку, а не квартири. У зв`язку з цим посилання судів на положення статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України є помилковим і передчасним. Тобто, земельна ділянка може надаватися для обслуговування житлового будинку (цілого), незалежно від кількості співвласників такого будинку. Але лише у разі, якщо будинок розділено на окремі домоволодіння і тоді надання земельної ділянки здійснюється окремо для кожного власника. При цьому, окреме домоволодіння повинно мати окрему адресу. Суди не дослідили, чи поділено житловий будинок між власниками…»

У цьому випадку, аналогічно справі №560/1049/16 у позивачки відсутнє право власності на будинок чи частину будинку, а оформлено право власності на квартиру у будинку, що відповідно до Цивільного та Земельного кодексів України не є підставою для набуття права власності на земельну ділянку.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду про неможливість приватизації земельної ділянки за відсутності оформлення права власності на частину житлового будинку, а не на квартиру в будинку, також висловлені у постановах Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 463/4419/17, від 03.10.2018 у справі № 467/1410/15-ц, від 21.02.2019 у справі № 125/1680/16-ц та багатьох інших.

Також, суд вважає за необхідним роз`яснити позивачки, що статус квартири у двоквартирному будинку може бути змінений на частку індивідуальному житловому будинку за рішення органу місцевого самоврядування за заявою власника майна (https://guide.diia.gov.ua/view/zmina-statusu-kvartyry-dvokvartyrnoho-zhytlovoho-budynku-3c560c90-52c4-4d2d-a82a-8224c142bf02#:~:text=%D0%97%D0%BC%D1%96%D0%BD%D0%B0%20%D1%81%D1%82%D0%B0%D1%82%D1%83%D1%81%D1%83%20%D0%BA%D0%B2%D0%B0%D1%80%D1%82%D0%B8%D1%80%D0%B8%20%D0%B4%D0%B2%D0%BE%D0%BA%D0%B2%D0%B0%D1%80%D1%82%D0%B8%D1%80%D0%BD%D0%BE%D0%B3%D0%BE%20%D0%B6%D0%B8%D1%82%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%BE%D0%B3%D0%BE%20%D0%B1%D1%83%D0%B4%D0%B8%D0%BD%D0%BA%D1%83%20%D0%B7%D0%B4%D1%96%D0%B9%D1%81%D0%BD%D1%8E%D1%94%D1%82%D1%8C%D1%81%D1%8F%20%D0%BE%D1%80%D0%B3%D0%B0%D0%BD%D0%BE%D0%BC%20%D0%BC%D1%96%D1%81%D1%86%D0%B5%D0%B2%D0%BE%D0%B3%D0%BE%20%D1%81%D0%B0%D0%BC%D0%BE%D0%B2%D1%80%D1%8F%D0%B4%D1%83%D0%B2%D0%B0%D0%BD%D0%BD%D1%8F,%D1%80%D0%BE%D0%B1%D0%B8%D1%82%D0%B8%20%D0%B7%D0%B0%20%D0%B7%D0%B3%D0%BE%D0%B4%D0%BE%D1%8E%20%D0%B2%D0%BB%D0%B0%D1%81%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D1%96%D0%B2%20%D0%BD%D0%B5%D1%80%D1%83%D1%85%D0%BE%D0%BC%D0%BE%D1%81%D1%82%D1%96.)

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Березанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області (вул. Центральна, 33-А,смт Березанка,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,574) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 28.02.2024