Справа № 420/15659/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15659/23

Головуючий І інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

за участю секретаря - Голобородько Д.В., представника відповідача (апелянта) - Лоскутова В.С., представника позивача - Турлая С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 03.10.2023р.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Белогві» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

29.06.2023р. ТОВ «Белогві» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.02.2023р. №2870/15-32-07-07-23 про застосування штрафний санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення податкового органу є неправомірним та безпідставним, оскільки воно ґрунтується на необґрунтованих та помилкових висновках перевірки про порушення позивачем податкового законодавства. Зокрема, позивач зазначає про те, що між ним, як «покупцем», та фірмою «Schafer-Technic GMBH» (Німеччина), як «продавцем», був укладений контракт, відповідно до якого, на умовах FAS (порт відвантаження - Гамбург, Німеччина, порт призначення - м.Одеса, Україна) згідно з Інкотермс 2020 було придбано «машину для укладення мікропокриття SMS 12000» на 3-вісному сідловому шасі, несамохідну згідно з технічною специфікацією. У подальшому, «продавцем» на адресу «покупця» був направлений Інвойс на суму 222697,20 євро, що становить 40% контрактної вартості товару. В свою чергу, ТОВ «Белогві» було здійснено цю передплату, що підтверджується відповідним платіжним документом.

Не спростовуючи факту прострочення виконання контракту у строки визначені законодавством позивач зазначає про те, що був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання щодо дотримання строків розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності виключно з об`єктивних причин, а саме через блокування (закриття) усіх портів України внаслідок збройної агресії російської федерації, що є «форс-мажорними» обставинами, а тому нараховані ГУ ДПС в Одеській області санкції є протиправними.

Представник відповідача, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року (ухваленим у відкритому судовому засіданні) позов ТОВ «Белогві» - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 28.02.2023р. №2870/15-32-07-07-23. Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області на користь позивача судовий збір в сумі - 2684 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі - 3000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 30.10.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неповного з`ясування обставин даної справи, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2023р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

21.11.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС в Одеській області

Позивач, у свою чергу, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу між суддями цієї судової справи від 08.01.2023р., для її розгляду було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Осіпов Ю.В., судді - Коваль М.П. та Скрипченко В.О. Підставою для проведення повторного розподілу даної справи стало звільнення судді - ОСОБА_1 у відставку.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2024р. дану апеляційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін.

У судовому засіданні представник відповідача (апелянта) підтримав свою апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу відповідача категорично не визнав та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ТОВ «Белогві» зареєстровано як суб`єкт господарювання 28.03.2000р. та перебуває на податковому обліку з її дати реєстрації. Основним видом діяльності є «вантажний автомобільний транспорт» (код КВЕД 49.41).

17.09.2021р. між ТОВ «Белогві» (покупець) та компанією «Schafer-Technic GMBH» Німеччина (продавець) було укладено зовнішньо-економічний контракт №232642, за яким «продавець» продає, а «покупець» купує, на умовах ex work, згідно з Інкотермс 2020, 1 машину для укладання мікро покриття SMS12000 на 3-х-осному седельном шасі, не самохідна. Валюта контракту - євро. Загальна вартість контракту складає 556743 євро.

Умови оплати визначені п.4 цього контракту та передбачають 40% передплату від загальної вартості контракту - 222697,20 євро протягом 14 календарних днів з дати підписання контракту та 60% - 334045 євро протягом 14 календарних днів з моменту отримання обладнання.

Строк постачання товару - 33 календарних тижні з моменту перерахування авансового платежу.

Контракт набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022р.

На виконання умов вказаного контракту, позивачем 21.09.2021р. була здійснена передоплата на рахунок компанії «Schafer-Technic GMBH» (Німеччина) в загальній сумі - 222697,20 євро (6963763,71 грн.).

Однак, імпортний товар та валютні кошти на виконання умов контракту від 17.09.2021р. №232642 від «нерезидента» - компанії Schafer-Technic GMBH (Німеччина) не надходили.

Далі, на підставі наказу керівника ГУ ДПС в Одеській області від 05.01.2023р. №21-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Белогві» з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 17.09.2021р. №232642 (дата здійснення операції - 21.09.2021р.) за період з 17.09.2021р. по дату закінчення документальної позапланової виїзної перевірки.

За результатами вказаної перевірки складено Акт від 23.01.2023р. №1015/15132-07-07-18, яким встановлені наступні порушення:

- п.п.1,3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», з урахуванням п.21 розділу II «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» (затв. постановою Правління НБУ від 02.01.2019р. №5 із змінами і доповненнями), в результаті чого було допущено порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної операції по контракту від 17.09.2021р. №232642, укладеному з компанією Schafer-Technic GMBH (Німеччина) в сумі 222697,20 євро (6963763,71 грн.) за період з 21.09.2022р. по 17.01.2023р.;

- прострочену дебіторську заборгованість в сумі 222697,20 євро (6963763,71 грн.) по розрахункам за зовнішньоекономічним контрактом від 17.09.2021р. №232642, укладеним з компанією Schafer-Technic GMBH (Німеччина).

В подальшому, на підставі вказаного вище акту перевірки, уповноваженою особою контролюючого органу було прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.02.2023р. №2870/15-32-07-07-23 про застосування до підприємства позивача штрафних санкцій на суму - 2906027,38 грн.

Проте, Торгово-промисловою палатою, за результатами розгляду заяви ТОВ «Белогві», 21.04.2023р. було видано Сертифікат №5100-23-1939 про «форс-мажорні» обставини (обставини непереборної сили), яким було засвідчено позивачеві наявність у нього саме «форс-мажорних» обставин, а саме: введення воєнного стану в Україні, військової агресії російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в України, встановлення рівня охорони 3 (вищий) у морських та річкових портах, загальна військова мобілізація, щодо обов`язку (зобов`язання), який полягає у своєчасному завершенню імпортної операції за Контрактом після здійснення авансового платежу від 21.09.2019р. в термін до 21.09.2022р., які унеможливили його виконання в зазначений термін.

Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили):

- дата настання: 24.02.2022р.;

- дата закінчення: тривають на 21.04.2023р.

Однак, відповідач у своєму акті зазначає про те, що позивач не вжив заходів щодо дотримання вимог валютного законодавства та до перевірки не надав:

- документи про прийняття до розгляду судом позовної заяви про стягнення з компанії Schafer-Technic GMBH (Німеччина) заборгованості по контракту від 17.09.2021р. за №232642, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом законодавчо встановленого терміну надходження товару;

- висновків Міністерства Фінансів України про продовження строків за зовнішньоекономічною операцією здійсненою 21.09.2021р. ТОВ «Белогві» за вказаним зовнішньоекономічним контрактом;

- сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що виданий Торгово-промисловою палатою та документи, які свідчать про зняття з валютного нагляду АБ «Південний» імпортної операції здійсненої 21.09.2021р. ТОВ «Белогві» за зовнішньоекономічним контрактом від 17.09.2021р. №232642.

Не погоджуючись із правомірністю та обґрунтованістю винесеного податкового повідомлення-рішення від 28.02.2023р. №2870/15-32-07-07-23, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, як наслідок, наявності належних підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права, обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, а також відповідальність за порушення ними валютного законодавства врегульовано Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018р. №2473-VIII.

Згідно з ч.1 ст.13 цього Закону, НБУ має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. НБУ має право встановлювати винятки і (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

У разі встановлення НБУ граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених НБУ.

У відповідності до вимог закону Правління НБУ постановою від 02.01.2019р. за №5 затвердило «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», на підставі п.21 якого, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Як передбачено у ч.3 ст.13 Закону №2473-УІІІ, у разі встановлення НБУ граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, що зазначені в договорах, але не пізніше встановленого НБУ граничного строку розрахунків із дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

За ч.5 ст.13 даного Закону, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно з цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі - 0,3% суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості.

Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Водночас, за правилами абз.1 ч.6 ст.13 Закону №2473-VIII, у разі якщо виконання договору, передбаченого ч.ч.2,3 цієї статті, зупиняється у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з ч.1 цієї статті, та нарахування пені відповідно до ч.5 цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Згідно з абз.2 згаданої правової норми, підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України та НБУ від 21.06.1995 р. № 444 «Типові форми захисних застережень до зовнішньоекономічних договорів (контрактів), що передбачають розрахунки в іноземній валюті» наведено форми захисних застережень до зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які передбачають розрахунки в іноземній валюті, в тому числі форс-мажорні застереження: сторони погодилися, що в разі виникнення форс-мажорних обставин (дії нездоланної сили, яка не залежить від волі сторін), а саме: війни, воєнних дій, блокади, ембарго, інших міжнародних санкцій, валютних обмежень, інших дій держав, які унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань, пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи сезонних природних явищ, зокрема таких як замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів, сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин.

Виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови покупця від плати за товари (роботи, послуги), поставлені до їх виникнення.

Так, як загально відомо, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) безпосередньо визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997р. №671/97-ВР та деталізовано положеннями «Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)» (затв. рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014р. №44(5)).

Частиною 1 статті 14-1 вказаного Закону №671/97-ВР чітко визначено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують «форс-мажорні» обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом 7 (семи) днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

При цьому, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

За визначенням ч.2 цієї ж статті, «форс-мажорними» обставинами (обставинами непереборної сили) - є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно з законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень і актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Підставою ж для засвідчення форс-мажорних обставин - є наявність однієї і більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону №671/97-ВР, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи Іншими нормативними актами (п.6.1 Регламенту).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/ чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих або ж інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (п.6.2 Регламенту).

У цьому контексті, колегія суддів звертає увагу на те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні скаржник, який посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинен довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема, у своїй постанові від 30.11.2021р. у справі №913/785/17.

Заперечуючи правомірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 28.02.2023р. №2870/15-32-07-07-23, позивач вказує, що 24.02.2022р. російська федерація здійснила по відношенню до України акт повномасштабної військової агресії, внаслідок чого в Україні було введено «воєнний стан».

Так, як загальновідомо, у зв`язку з розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р. №389-VIII, Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 (затв. Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ) в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб.

У зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України та у відповідності до згаданих вище положень Конституції України і Закону №389-VIII, Указом Президента України від 14.03.2022р. за №133/2022 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022р. строком на 30 діб.

Далі, як загальновідомо, Указами Президента України від 17.05.2022р. №341/2022 (затв. Законом України від 22.05.2022р. №2263-ІХ), від 12.08.2022р. №573/2022 (затв. Законом України від 15.08.2022р. №2500-ІХ), від 07.11.2022р. за №757/2022 (затв. Законом України від 16.11.2022р. №2738-IX), від 06.02.2023р. №58/2023 (затв. Законом України від 07.02.2023р. №2915-IX), від 01.05.2023р. №254/2023 (затв. Законом України від 02.05.2023р. №3057-IX), від 26.07.2023р. №451/2023 (затв. Законом України від 27.07.2023р. №3275-IX), строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався на 90 діб.

Станом на час розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

При цьому, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, враховує й той загальновідомий факт, що вхід та вихід до портів Скадовськ, Херсон, Миколаїв, Ольвія, Одеса, Чорноморськ, Південний, Білгород-Дністровський, Ізмаїл, Рені та Усть-Дунайськ було закрито, а вантажні операції призупинені (станом на 28.02.2022р.).

З початком військової агресії російської федерації проти України Торгово-промислова палата України спростила порядок засвідчення форс-мажорних обставин, опублікувавши на офіційному веб-сайті 28.02.2022р. загальний офіційний лист, яким і було засвідчено форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України.

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. А тому, відповідно, зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні підлягає доказуванню.

Офіційні документи, які свідчать про настання форс-мажорних обставин, можуть надаватися різними уповноваженими органами країн відповідно до їх національного законодавства, і статус таких органів також буде визначатися національним законодавством цих країн.

Зокрема, 28.04.2022р. Міністерством інфраструктури України прийнятий наказ «Про закриття морських портів» №256 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.04.2022р. за №470/37806). Вказаним наказом були закриті морські порти Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон до відновлення над ними контролю.

З метою сприяння безпечній навігації для експорту зерна, харчових продуктів і добрив, з портів Одеса, Чорноморськ і Південний в м.Стамбул 22.07.2022р. Україною, Туреччиною та російською федерацією підписано «Ініціативу щодо безпечного транспортування зерна та продуктів харчування з українських портів».

Отже, як вірно зазначив суд попередньої інстанції, транспортування суднами інших вантажів з українських морських портів положеннями зазначеного документа не передбачалося.

Вказані обставини учасниками справи не оспорюються.

У той же час, як встанволено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 21.04.2023р. Сертифікатом ТПП №5100-23-1939 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) було засвідчено наявність у ТОВ «Белогві» форс-мажорних обставин, а саме: введення воєнного стану в Україні, військової агресії російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в України, встановлення рівня охорони 3 (вищий) у морських та річкових портах, загальна військова мобілізація, щодо обов`язку (зобов`язання), яке полягає в своєчасному завершенню імпортної операції за Контрактом після здійснення авансового платежу від 21.09.2019р. в термін до 21.09.2022р., які унеможливили його виконання в зазначений термін.

Аналізуючи обставини справи в їх сукупності та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підприємство позивача, в даному випадку, дійсно було позбавлено можливості виконати свої зобов`язання відносно дотримання строків розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності по Контракту від 17.09.2021р. №232642 з фірмою «Schafer-Technic GMBH» (Німеччина) виключно з «об`єктивних» причин, а саме через блокування (закриття) портів України внаслідок збройної агресії з боку російської федерації, а відтак не може нести відповідальність, передбачену п.п.1,3 ст.13 Закону №2473-VIII.

Крім того, одночасно не зайвим буде звернути увагу й на той факт, що з пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що придбаний за цим контрактом від 17.09.2021р. №232642 «товар» ще у березні 2023р. вже було завезено в Україні по частинах наземним транспортом, а усі розрахунки з «продавцем» - компанією «Schafer-Technic GMBH» (Німеччина) проведені в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені відповідачем аргументи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 26.02.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко