Справа № 160/31186/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
28 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Пенсійний фонд України, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 19.04.2021 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 19 квітня 2021 року, включивши до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітну плату позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн., з урахуванням фактично сплачених сум;
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування щомісячних страхових виплат починаючи з 01.09.2022 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та сплатити заборгованість зі щомісячних страхових виплат за період часу з 01.09.2022 року по 28.02.2023 року у відповідному розмірі (враховуючи розрахунок середньоденної заробітної плати позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн.);
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 01.03.2023 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 01.03.2023 року включивши до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітну плату позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 року у розмірі 250779,16 грн., з урахуванням фактично сплачених сум.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він починаючи з 19.04.2021 року перебував на обліку в Лисичанському міському відділенні управління Фонду соціального страхування України в Луганської області та отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку з професійним захворюванням та встановленням 65% втрати працездатності під час роботи на підприємстві ВП «шахта імені Г.Г.Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля».
З 01 вересня 2022 року нарахування та виплата щомісячних страхових виплат Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області була безпідставно зупинена повністю.
Починаючи з 15.03.2023 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який з березня 2023 року нараховує та виплачує йому щомісячні страхові виплати у розмірі 2013 гривень 14 коп. на місяць.
13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок щомісячних страхових безпосередньо до Пенсійного фонду України, до якої було додано довідки форми ОК-5 та ОК-7.
Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України.
Щомісячні страхові виплати нараховані з 01.03.2023 року по 2013,44 грн. та перераховані на особовий рахунок в повному розмірі.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 19.04.2021 року; щодо припинення нарахування щомісячних страхових виплат починаючи з 01.09.2022 року; вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 01.03.2023 року, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, як того і вимагає пункт 3 Постанови КМУ №1323 від 29.11.2022 та Постанова КМУ №1467 від 30.12.2022, своєчасно прийняло від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області виплатні документи на січень 2023 року та справи про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати (по яких здійснено нарахування для виплати у січні 2023 року та по яких прийнято рішення про припинення здійснення страхових виплат, але справу не передано на архівне зберігання).
Згідно виплатних відомостей на січень 2023 року з нарахованими страховими сумами потерпілих (членів їх сімей) за грудень 2022 року, переданих управлінням ФСС у Луганській області Головному управлінню для фінансування, сума щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 була відсутня.
Стосовно отримання страхових виплат з квітня 2021 року по грудень 2022 року не в повному обсязі та не отримання страхових виплат за січень 2023 року, ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію (звернення від 03.02.2023 року №ЛА-15190692, зареєстроване в Головному управлінні 06.02.2023 за №837/Л-1200-23).
Головним управлінням листом від 01.03.2023 року №1289-837/Л-03/8-1200/23 було надано роз`яснення ОСОБА_1 щодо продовження та проведення перерахунку його страхових виплат.
За повідомленням Голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області позивач перебував на обліку в Лисичанському міському відділенні Управління ФССУ та отримував страхові виплати з 19.04.2021 року по 31.08.2022 року у зв`язку з професійним захворюванням, встановленим під час роботи на підприємстві ВП "шахта ім. Г.Г.Капустіна" АТ "Лисичанськвугілля".
Згідно інформації з реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС страхувальником ВП "шахта ім. Г.Г.Капустіна" АТ "Лисичанськвугілля" не було сплачено єдиний внесок з нарахованої позивачу заробітної плати за розрахунковий період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 року.
Згідно з частиною 1 статті 42 Закону, мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.
Тому щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 було призначено Лисичанським міським відділенням Управління ФССУ, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на день настання права на страхову виплату, а саме - з 2 270 грн.
Після сплати страхувальником єдиного внеску за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 сума щомісячних страхових виплат позивача підлягає перерахуванню з урахуванням нарахованої заробітної плати, з якої сплачений єдиний внесок.
Також позивачеві було повідомлено про порядок поновлення щомісячних страхових виплат.
Представник відповідача-1 зазначив, що згідно бази даних підсистеми ІКІС ПФУ «Призначення та виплати деяких соціальних виплат», ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де йому були продовжені щомісячні страхові виплати з 01.03.2023 року.
В ІКІС ПФУ «Призначення та виплати деяких соціальних виплат» відсутня можливість опрацювання заяв, які перебувають на обліку в інших територіальних органах Пенсійного фонду України, також відсутній доступ до перегляду документів, які завантажено в систему для подальшого опрацювання.
Враховуючи вищезазначене, у Головного управління відсутня технічна можливість проведення будь-якого перерахунку потерпілому ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Позивач перебував на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові виплати пов`язані з професійним захворюванням отриманим на виробництві по 31.08.2022 в розмірі 1682,07 грн.
Пунктом 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11 передбачено, що у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат, нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати.
За повідомленням Голови комісії з реорганізації Управління ФССУ на виконання вимог Закону України від 03.12.2019 року №324-ІХ «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» Управлінням ФССУ постійно проводилась перевірка відповідності повідомленої реципієнтом інформації, що впливає на визначення його права на отримання соціальних виплат.
Згідно з рекомендаціями, наданими в серпні 2022 року Міністерством фінансів України за наслідками проведеної верифікації персональних даних отримувачів страхових виплат, Управлінням ФССУ було встановлено, що за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України позивач проживає за кордоном, дата виїзду 13.12.2021 року, у зв`язку з чим нарахування щомісячних страхових виплат було призупинено з 01.09.2022.
15.03.2023 року за №2920 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою на поновлення щомісячної страхової виплати.
Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
На теперішній час такий порядок не визначений, а тому розгляд і реалізація питання виплат за минулий час неможливі.
Відповідно до пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.
Виплату щомісячних страхових внесків поновлено з 01.03.2023 року.
Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Згідно інформації з реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС страхувальником ВП "шахта ім. Г.Г.Капустіна" АТ "Лисичанськвугілля" не було сплачено єдиний внесок з нарахованої позивачу заробітної плати за розрахунковий період з 01.03.2020 по 28.02.2021, а тим самим позивач не був застрахованою особою.
Згідно з частиною 1 статті 42 Закону, мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.
Тому щомісячні страхові виплати було призначено Лисичанським міським відділенням Управління ФССУ, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на день настання права на страхову виплату.
З урахуванням викладеного, представник відповідача-2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Станом на дату винесення рішення по справі пояснень щодо позовної заяви та відзиву на позовну заяву представників відповідачів від представника третьої особи не надходило, представник з заявами, звернення на адресу суду не звертався.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що відповідно до повідомлення Голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області Ладигін Анатолій Анатолійович перебував на обліку в Лисичанському міському відділенні Управління ФССУ та отримував страхові виплати з 19.04.2021 по 31.08.2022 у зв`язку з професійним захворюванням, встановленим під час роботи на підприємстві ВП "шахта ім. Г.Г.Капустіна" АТ "Лисичанськвугілля".
Згідно інформації з реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС страхувальником ВП "шахта ім. Г.Г.Капустіна" АТ "Лисичанськвугілля" не було сплачено єдиний внесок з нарахованої позивачеві заробітної плати за розрахунковий період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 року.
Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відповідно до вимог пункту 3 Постанови КМУ №1323 від 29.11.2022 року та вимог постанови КМУ №1467 від 30.12.2022 року прийняло від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області виплатні документи на січень 2023 року та справи про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати (по яких здійснено нарахування для виплати у січні 2023 року та по яких прийнято рішення про припинення здійснення страхових виплат, але справу не передано на архівне зберігання).
Згідно виплатних відомостей на січень 2023 року з нарахованими страховими сумами потерпілих (членів їх сімей) за грудень 2022 року, переданих управлінням ФСС у Луганській області Головному управлінню для фінансування, сума щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 була відсутня.
03 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою, в якій просив здійснити виплату страхових виплат з квітня 2021 року по грудень 2022 року в повному обсязі та надати інформацію щодо отримання страхових виплат за січень 2023 року.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №1289-837/Л-03/8-1200/23 від 01 березня 2023 року позивачеві повідомлено про наступне.
"Згідно з рекомендаціями, наданими в серпні 2022 року Міністерством фінансів України за наслідками проведеної верифікації персональних даних отримувачів страхових виплат, Управлінням ФССУ було встановлено, що за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України Ви проживаєте за кордоном (дата виїзду 13.12.2021), у зв`язку з чим нарахування Вам щомісячних страхових виплат було призупинено з 01.09.2022.
Для поновлення щомісячних страхових виплат Вам необхідно надати заяву та документи, а саме: паспорт громадянина України; закордонний паспорт з відмітками про перетин кордону (виїзд з території України) та про перетин кордону (в`їзд на територію України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); банківські реквізити для перерахування страхових виплат; акт розслідування нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (за наявністю); висновок МСЕК про встановлення відсотків втрати професійної працездатності (за наявністю); довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (за наявністю).
Для проведення перерахування щомісячних страхових виплат Вам необхідно надати заяву про здійснення перерахування страхових виплат у зв`язку із сплатою єдиного внеску та довідку ОК-7 для підтвердження сплати страхувальником єдиного внеску за період з 01.03.2020 по 28.02.2021.
Вищезазначені документи Ви можете надати, звернувшись особисто до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України".
З 15 березня 2023 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
21 квітня 2023 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого позивачеві видано довідку серії 12 ААГ №390869, з зазначенням показників:
група інвалідності: третя з 01.05.2023 року;
причина інвалідності: професійне захворювання;
інвалідність встановлена на строк до 01 травня 2025 року;
висновок про умови та характер праці: п/п робота в умовах впливу пилу, токсичних речовин, фізичних перенавантажень, дискомфортного мікроклімату, шуму.
13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок щомісячних страхових виплат безпосередньо до Пенсійного фонду України, до якої було додано довідки форми ОК-5 та ОК-7, в якій позивач просив:
- за період з квітня 2021 року по серпень 2022 року здійснити ОСОБА_1 належний, відповідний перерахунок страхових виплат та виплатити на рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» ІВАN № НОМЕР_2 недоотримані страхові виплати;
- за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року включно нарахувати та сплатити ОСОБА_1 на рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» ІВАN № НОМЕР_2 належні страхові виплати у відповідному розмірі;
- за період з травня 2023 року по жовтень 2023 року включно здійснити ОСОБА_1 належний, відповідний перерахунок страхових виплат та виплатити на рахунок відкритий у АТ «Ощадбанк» IBAN: НОМЕР_2 недоотримані страхові виплати;
- у подальшому нараховувати та сплачувати страхові виплати в належному розмірі.
Відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2620-ІХ від 21 вересня 2022 року з 01.01.2023 року Пенсійний фонд України є уповноваженим органом в системі соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, який забезпечує фінансування та здійснення страхових виплат застрахованим особам.
ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові виплати пов`язані з професійним захворюванням отриманим на виробництві по 31.08.2022 року в розмірі 1682,07 грн.
Заява на поновлення щомісячної страхової виплати була надана до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.03.2023 за №2920.
Відповідно до пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.
Щомісячні страхові виплати нараховані з 01.03.2023 року по 2013,44 грн. та перераховані на особовий рахунок в повному розмірі.
Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
На теперішній час такий порядок не визначений, а тому розгляд і реалізація питання виплат за минулий час неможливі.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 19.04.2021 року; щодо припинення нарахування щомісячних страхових виплат починаючи з 01.09.2022 року; вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 01.03.2023 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір пр суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Відповідно до частини 7 статті 36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Частиною 1 статті 47 Закону №1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.
Частиною 5 статті 47 Закону №1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.
Згідно з частинами 4, 7 статті 47 Закону №1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".
Судом встановлено, що за повідомленням Голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області позивач перебував на обліку в Лисичанському міському відділенні Управління ФССУ та отримував страхові виплати з 19.04.2021 року по 31.08.2022 року у зв`язку з професійним захворюванням, встановленим під час роботи на підприємстві ВП "шахта ім. Г.Г.Капустіна" АТ "Лисичанськвугілля".
Щодо припинення страхової виплати та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та сплатити заборгованість зі щомісячних страхових виплат за період часу з 01.09.2022 року по 28.02.2023 року, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 46 Закону №1105-XIV регламентовано, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже вказана стаття вказує на випадки, згідно яких страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються.
Суд погоджується з представником відповідача-1 в частині доводів, що згідно з рекомендаціями, наданими в серпні 2022 року Міністерством фінансів України за наслідками проведеної верифікації персональних даних отримувачів страхових виплат, Управлінням ФССУ було встановлено, що за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України, позивач проживає за кордоном, дата виїзду 13.12.2021 року, у зв`язку з чим нарахування щомісячних страхових виплат було призупинено з 01.09.2022 року.
Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відповідно до вимог пункту 3 Постанови КМУ №1323 від 29.11.2022 року та вимог постанови КМУ №1467 від 30.12.2022 року прийняло від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області виплатні документи на січень 2023 року та справи про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати (по яких здійснено нарахування для виплати у січні 2023 року та по яких прийнято рішення про припинення здійснення страхових виплат, але справу не передано на архівне зберігання).
Згідно виплатних відомостей на січень 2023 року з нарахованими страховими сумами потерпілих (членів їх сімей) за грудень 2022 року, переданих управлінням ФСС у Луганській області Головному управлінню для фінансування, сума щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 була відсутня.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач дійсно в цей період перебував за кордоном, була відсутня інформація про його місце знаходження в Україні, та відсутня заява останнього про поновлення страхової виплати, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
За положеннями пункту 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Преамбулою Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що він відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до частини 1 статті 7 вказаного Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Частиною 10 статті 7 Закону №1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.
Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.
У разі відсутності в зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення, страхові виплати надаються у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання.
Отже, позивач набув право на призначення страхових виплат за весь попередній період з моменту їх призначення з урахуванням заробітної плати для обчислення належного розміру страхової виплати.
Щодо посилання представника відповідача-2 на відсутність сплаченого ЄСВ частково або в повному обсязі, суд виходить з наступного.
В індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форми ОК-5) встановлено, що в Реєстрі наявні відомості про суму отриманого позивачем заробітку (доходу) за час роботи у період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 року включно, кількість днів трудових або цивільно-правових відносин та про сплату страхових внесків.
Будь-які твердження відповідача-2, що відсутність в довідці форми ОК-7 інформації про заробітну плату позивача за вказаний період роботи свідчить про відсутність таких відомостей в Реєстрі, є безпідставними, оскільки відповідно до Положення 10-1, як довідка форми ОК-5, так і довідка форми ОК-7, є лише формами надання індивідуальних відомості про застраховану особу, що генеруються програмним забезпеченням залежно від виду та обсягу відомостей, що обробляються в Реєстрі застрахованих осіб.
Співставленням форми ОК-5 (додаток 4 до Положення 10-1) з формою ОК-7 (додаток 5 до Положення 10-1) з`ясовується, що обидві ці форми містять тотожні за змістом відомості за звітний місяць про суму фактичного заробітку/доходу та кількість днів трудових або цивільно-правових відносин.
Більш того, Порядками №11, №27, №1266, якими врегульовано процедуру призначення щомісячних страхових виплат та обчислення середньої заробітної плати, не вимагається підтвердження даних з Реєстру застрахованих осіб про заробітну плату/доход потерпілого саме за формою ОК-7.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2464).
Відповідно до частини 11 статті 9 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідальність у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску покладається на роботодавця як платника єдиного внеску, а працівник, у цьому випадку позивач, не може нести відповідальність за такі порушення та має право на врахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 при розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати).
За таких обставин призначення позивачу щомісячної страхової виплати, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, без врахування відомостей з Реєстру застрахованих осіб про отриману позивачем заробітну плату (дохід) у період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 року є протиправним.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 19.04.2021 року, і як наслідок, необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 19 квітня 2021 року, включивши до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітну плату позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн., з урахуванням фактично сплачених сум.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 01.03.2023 року включивши до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітну плату позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 року у розмірі 250779,16 грн., з урахуванням фактично сплачених сум, суд виходить з наступного.
З 15 березня 2023 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Судом встановлено, що відповідачем-1 щомісячні грошові суми за спірний період не можуть бути виплачені позивачеві, оскільки суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
У спірних правовідносинах, відповідач-1 не врахував положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року №1105-XIV, який за місцем в ієрархічній структурі має більшу юридичну силу у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні та відповідно є пріоритетним у застосуванні до правовідносин, що виникають при виплаті раніше призначених щомісячних страхових виплат особам, які втратили працездатність внаслідок професійного захворювання.
Взявши на себе обов`язок з виплати особі страхових виплат за минулий період (стаття 47 Закону №1105-XIV), але при цьому не визначивши певного порядку, держава допустила недобросовісність.
Оскільки у відносинах виконання цього обов`язку державу представляють органи, які уповноважені на нарахування та виплату, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави.
За вимогами статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).
Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акту.
Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян Кабінету Міністрів України Верховною Радою України не надано.
Також, підпунктом 2 пункту 1, підпунктом 2 пункту 2 Постанови КМ України №335 від 25.04.2018 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року та передбачено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМ України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 у справі №640/18720/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019, визнано протиправними та нечинними підпункт 2 пункту 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №335 від 25 квітня 2018 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. №365 в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 у справі №826/12123/16, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 та постановою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року, визнано нечинним Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

Суди дійшли до висновку, що положення пунктів 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 та абзац 10 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05 листопада 2014 року №637 обмежують осіб, що належать до ВПО у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такою, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку ВПО, а також порушує принцип рівності, передбачений статтею 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені статтею 33 Конституції України.

За положенням статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.03.1952), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

На захист прав позивача також діє норма частини 7 статті 47 Закону №1105-XIV, за якою, як зазначалось, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку.

21 квітня 2023 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого позивачеві видано довідку серії 12 ААГ №390869, з зазначенням показників:

група інвалідності: третя з 01.05.2023 року;

причина інвалідності: професійне захворювання;

інвалідність встановлена на строк до 01 травня 2025 року;

висновок про умови та характер праці: п/п робота в умовах впливу пилу, токсичних речовин, фізичних перенавантажень, дискомфортного мікроклімату, шуму.

Отже, суд вважає за необхідне зауважити, що підхід відповідача-1 не враховує принципи верховенства права, законності та добросовісності у діяльності держави.

Так, внаслідок відсутності порядку та механізму виплати страхових виплат особі за минулий період виникає правова невизначеність щодо змісту обов`язку держави по виплаті такої заборгованості. Така невизначеність створює умови для свавілля з боку держави, що є несумісним з принципом верховенства права.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 року №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року №21-87а13.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України (заяви №68385/10 та №71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Так, у даних правовідносинах суд враховує, що при здійсненні страхової виплати посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не були враховані всі складові залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 01.03.2023 року та без включення до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 року у розмірі 250779,16 грн.

Відтак, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 01.03.2023 року, і як наслідок, необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату страхової виплати залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 01.03.2023 року включивши до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітну плату позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 року у розмірі 250779,16 грн., з урахуванням фактично сплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "Таскомбанк" №4896-8715-0052-9049 від 22 листопада 2023 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Пенсійний фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 19.04.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 19 квітня 2021 року, включивши до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітну плату позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн., з урахуванням фактично сплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 у розмірі 250779,16 грн. для розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) при призначенні щомісячної страхової виплати з 01.03.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) з 01.03.2023 року, включивши до розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) заробітну плату позивача за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 року у розмірі 250779,16 грн., з урахуванням фактично сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник