Справа № 160/31896/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ у Дніпропетровській області здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2021 року з урахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ТОВ "МОДА" від 22.10.2003 року № 49, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що він з 11.08.2006 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При обчислені його пенсії була врахована заробітна плата за період з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. згідно із довідкою від 30.06.2006 р. №25, виданої ВАТ Новомосковське районне виробниче підприємство «Агротехсервіс», за період з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. (робота за сумісництвом) згідно із довідкою від 22.10.2003 р. №49, виданої ТОВ «МОДА» та за даними персоніфікованого обліку з 10.12.2001 р. по 31.07.2006 р. Позивач вказує, що з квітня 2020 року розмір його пенсії зменшився до 1 944,39 грн., оскільки відповідачем було переглянуто пенсійну справу з урахуванням даних зустрічних перевірок. І розмір пенсії вже було обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р., згідно із оновленою довідкою про заробітну плату від 19.02.2021 року №6, та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.12.2001 р. по 31.07.2006 р. Позивач не погоджується з діями відповідача та зазначає, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, довідок про розмір їх заробітної плати, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання як на вимогу громадян, так і на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачу позов з додатками та зазначена ухвала суду доставлені до його електронного кабінету 06.12.2023 року та 11.12.2023 року, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що з 11.08.2006 року ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
21.09.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив поновити раніше призначену пенсію, яку він отримував з 01.12.2019 року, у розмірі 5 272,61 грн. з урахуванням заробітку, що вказана у довідці № 48 від 22.10.2023 року.
Листом «Про розгляд звернення» від 16.10.2023 року відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення розрахунку пенсії з урахуванням довідки №49 від 22.10.2002 року. Повідомлено, що відділом контрольно-перевірочної роботи не можливо провести перевірку довідки від 22.10.2003 р. №49, виданої ТОВ «МОДА», в зв`язку з тим, що в довідці відсутня адреса підприємства, а в пошукових даних мережі Інтернет дане підприємство по коду 20191858, який вказаний на печатці, не значиться. У відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дані про вищезазначене підприємство відсутні. У зв`язку з вищезазначеним, пенсійну справу було переглянуто з урахуванням даних зустрічних перевірок та розмір пенсії було обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р., згідно із оновленою довідкою про заробітну плату від 19.02.2021 р. №6, та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.12.2001 р. по 31.07.2006 р.
Судом встановлено, що відповідно до довідки про доходи позивача, виданої відповідачем від 30.11.2023 року з січня по березень 2020 року пенсія ОСОБА_1 складала 5 272,61 грн., з квітня 2020 року - 1 944,39 грн.
Станом на час звернення позивача до суду з позовом його пенсія становить 3 479,70 грн.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ст.8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Статтею 24 Закону №1058-ІV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Судом встановлено, що позивачу з 11.08.2006 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-ІV.
Згідно із ч.1 ст.40 Закону № 1058-ІV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 40 Закону № 1058-ІV, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 р. №13-1), затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно із положеннями пункту 2.10 Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Як встановлено судом, при обчислені пенсії позивача до квітня 2020 року була врахована заробітна плата за період з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. згідно із довідкою від 30.06.2006 р. №25, виданої ВАТ Новомосковське районне виробниче підприємство «Агротехсервіс», за період з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. (робота за сумісництвом) згідно із довідкою від 22.10.2003 р. №49, виданої ТОВ «МОДА» та за даними персоніфікованого обліку з 10.12.2001 р. по 31.07.2006 р.
16.01.2020 року відповідачем було направлено листа до відділу контрольно-перевірочної роботи №2 щодо здійснення зустрічної перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату для призначення пенсії від 22.10.2003 № 49, виданої ТОВ "МОДА" за період з січня 1992 року по грудень 1996 року включно.
Службовою запискою від 31.01.2020 року №309/10.3-41 відділ контрольно-перевірочної роботи №2 управління контрольно-перевірочної роботи повідомив про неможливість проведення перевірки вищезазначеної довідки про заробітну плату, в зв`язку з тим, що в довідці відсутня адреса підприємства, а в пошукових даних мережі Інтернет дане підприємство по коду 20191858, який вказаний на печатці, не значиться. У відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань дані про вищезазначене підприємство відсутні.
На підставі наведеного відповідачем було переглянуто пенсійну справу позивача та розмір пенсії було обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р., згідно із оновленою довідкою про заробітну плату від 19.02.2021 р. № 6, та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.12.2001 р. по 31.07.2006 р.
Отже, довідку про заробітну плату, за період роботи з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р., від 22.10.2003 № 49, виданої ТОВ "МОДА", не прийнято Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області з підстав неможливості проведення перевірки.
Суд вважає такі посилання відповідача безпідставними, оскільки спірна довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 22.10.2003 р. №49 належним чином засвідчена печаткою підприємства, підписом керівника та головного бухгалтера, містить відомості про фактичну суму заробітної плати та видана на підставі особових рахунків за 5 років з 1992 р. по 1996 р.
Так, в силу ч.2 ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.
Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постанові від 06.04.2020 р. у справі № 552/4199/17, Верховний Суд дійшов наступного висновку:
«... основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо».
Крім того, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 р. у справі №291/99/17 дійшов висновку, проте, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, позивачем надано пенсійному органу належні та достатні докази про заробітну плату для проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, відповідачем не було надано жодного доказу про скасування спірної довідки або того, що записи в ній є такими, що не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням закону.
Враховуючи вказане, суд приходить висновку, що відповідач безпідставно не врахував довідку від 22.10.2003 р. №49 при перерахунку та виплаті позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV.
Отже, аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивача без врахування довідки про заробітну плату від 22.10.2003 р. №49, виданої ТОВ «МОДА» при обчисленні розміру пенсії за віком та зобов`язати відповідача провести з 01.03.2021 року перерахунок пенсії позивачу з врахуванням довідки про заробітну плату від 22.10.2003 р. №49, виданої ТОВ «МОДА», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 без врахування довідки про заробітну плату від 22.10.2003 р. №49, виданої ТОВ «МОДА» при обчисленні розміру пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.03.2021 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідки про заробітну плату від 22.10.2003 р. №49, виданої ТОВ «МОДА», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма