Справа № 420/2030/24
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2030/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеська міська рада про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеська міська рада, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, у зв`язку з невиконанням у період з 14.06.2023 і по теперішній час заходів з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі 420/9689/22;

зобов`язати державного виконавця, який веде виконавче провадження 71705688, вжити всіх заходів примусового виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Переліком виконавчих дій та строків їх вчинення, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, у встановлені строки.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.11.2023 позивачу на електронну пошту надійшла відповідь начальника відділу Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якою повідомлено що відсутні законні підстави для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі.

На переконання позивача, бездіяльність державної виконавчої служби суперечить висновкам, рішенням та ухвалам суду, які викладені в судових рішеннях Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022, 17.07.2023, 11.01.2024 та П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022, 15.03.2023, 29.05.2023, 30.10.2023 у справі 420/9689/22.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позов є необґрунтованими та не підлягає задоволенню.

Представник відповідача зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 71705688, з примусового виконання вимог виконавчого листа №420/9689/22, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25.01.2023, про зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-К-6685 та від 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

02.05.2023, керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом, боржнику було надано десять робочих днів для виконання рішення суду.

Представник відповідачів зазначає, що 10.05.2023 на адресу відділу надійшов лист від Одеської міської ради, згідно якого боржник просить зупинити вчинення виконавчих дій, мотивуючи це тим, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9689/22 від 10.04.2023 відстрочено виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9689/22 від 23.08.2022 в частині зобов`язання Одеської міської ради вчинити певні дії до скасування воєнного стану в Україні. У зв`язку з вищевикладеним, державним виконавцем 18.05.2023 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадження до скасування воєнного стану. 01.06.2023 у зв`язку з тим, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 420/9689/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу по справі від 10.04.2023 скасовано, державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню. Крім того, того ж дня на адресу Одеської міської ради надіслано вимогу державного виконавця виконати рішення суду та надіслати на адресу відділу копії підтверджуючих документів. Згідно листа боржника, що надійшов на адресу Відділу 08.06.2023, Одеської міською радою невиконання рішення суду пояснюється такими підставами: постановою Південно-західного апеляційного господарського суду 01.06.2023, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 0,006 га з кадастровим номером :45:007:005, за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим Одеська міська рада невзмозі прийняти рішення щодо відведення земельної ділянки у приватну власність позивача.

Також боржником повідомлено, що Одеська міська рада вкотре звернулась з клопотанням про відстрочення виконання рішення до суду; СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування щодо шахрайства під час формування земельних ділянок, рекреаційного призначення; під час дії воєнного стану законодавством заборонено міським радам примати рішення про безоплатну передачу земель комунальної власності у приватну; рішення приймаються Одеської міської радою сесійно.

За твердженням представника відповідача, вищевикладені доводи боржника про неможливість виконання рішення суду, були розцінені державним виконавцем як невиконання рішення суду без поважних причин, у зв`язку з чим, 13.06.2023 державним виконавцем відповідно до вимог статей 63, 75 Закону, за невиконання рішення, було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. В даній постанові також зазначено вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання рішення суду протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Однак, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 по справі №420/14886/23 визнано протиправною та скасовано зазначену постанову. У вищевказаному рішенні суду встановлено наявність проведення слідчими органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000179 від 05.07.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, щодо шахрайства під час формування земельних ділянок рекреаційного призначення, зокрема із кадастровим номером :45:007:005 на момент отримання вимоги державного виконавця від 01.06.2023 р., суд дійшов висновку, про наявність поважних причин, які свідчать про неможливість виконання рішення у наданий державним виконавцем строк.

У зв`язку з вищевикладеним, на переконання представника відповідача, станом на теперішній час відсутні правові підстави у державного виконавця Відділу для накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі за невиконання рішення суду та направлення повідомлення про вчинення правопорушення до органів досудового розслідування, у зв`язку із скасуванням постанови державного виконавця про накладення штрафу від 13.06.2023, та встановленням судами двох інстанцій наявності станом на теперішній час поважної причини невиконання рішення суду, про що неодноразово було повідомлено ОСОБА_1 відповідними листами Відділу, а як наслідок відсутні правові підстави у суду для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання бездіяльності державного виконавця.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначив, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі 420/9689/22 набрало законної сили 21.12.2022 року, не скасовано та не відстрочено. Виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення від 23.08.2022 у справі 420/9689/22 відкрито 02.05.2023. Виконавче провадження не закрито та не зупинено. Позов стосується виконання згідно законодавства владних повноважень суб`єкта владних повноважень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та головного державного виконавця Щеглової Є.В. щодо виконання їх функцій, прав та посадових обов`язків. Позов не стосується обов`язків боржника, які детально роз`яснені рішеннями суду у справі 420/9689/22. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно ч.5 ст.46 Закону сесія ради скликається з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць. Боржник порушує вказані вимоги Закону, що підтверджується судовими рішеннями.

Представником третьої особи подані пояснення щодо адміністративного позову, відповідно до яких Одеська міська рада не погоджується із доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Представник третьої особи зазначає, що поважність причин невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі №420/9689/22 досліджувалася адміністративними судами у межах справи №420/14886/23. У цій справі суд дійшов висновку, що накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :45:007:0005, щодо приватизації якої звернувся ОСОБА_1 , є «поважною причиною, яка свідчить про неможливість виконання рішення у наданий державним виконавцем строк».

З урахуванням наведеного, враховуючи обов`язкові до застосування висновки Верховного Суду у справах, зокрема, №0840/3476/18, №240/6131/18, з огляду на те, що попередній штраф державного виконавця скасовано у судовому порядку, Одеська міська рада звертає увагу на неможливість накладення відповідачем штрафу у подвійному розмірі, а отже у спірних правовідносинах відсутні протиправна бездіяльність державного виконавця та підстави для зобов`язання останнього вчиняти певні дії

Ухвалою суду від 02.02.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 12.02.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Одеську міську раду.

Ухвалою суду від 12.02.2024 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 27.02.2024 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 27.02.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Одеської міської ради про залишення адміністративного позову без розгляду.

В судовому засіданні 27.02.2024 року, після надання учасниками справи додаткових пояснень, прийнято рішення про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року по справі №420/9689/22 адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Генадія Леонідовича, Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не розгляду проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022р. Зобов`язано Одеську міську раду (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл. Думська, буд. 1, ) на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, та за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл. Думська, буд. 1, ) сплачений судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. В решті позову - відмовлено. Відстрочено в строк виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду частині зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, та за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення до 21 листопада 2022 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №420/9689/22 - залишено без змін.

Рішення набрало законної сили 21.12.2022 року.

25.01.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/9689/22 щодо зобов`язання Одеську міську раду (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл. Думська, буд. 1, ) на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, та за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення.

02.05.2023 року ОСОБА_2 звернувся до Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчий лист Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 року по справі №420/9689/22.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною від 02.05.2023 року відкрито виконавче провадження №71705688 з примусового виконання виконавчого листа №420/9689/22, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25.01.2023 року щодо зобов`язання Одеську міську раду (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл. Думська, буд. 1, ) на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, та за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення.

Відповідно до п.2 постанови про відкриття ВП №71705688 від 02.05.2023 року боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №71705688 від 02.05.2023 року отримана Одеською міською радою 05.05.2023 року.

10.05.2023 року відповідачем отримано клопотання Одеської міської ради про зупинення вчинення виконавчих дій (вх №5983), в якому зазначено, зокрема, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року у справі №420/9689/22 відстрочено виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі №420/9689/22 в частині зобов`язання Одеської міської ради вчинити певні дії до скасування воєнного стану.

18.05.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №420/9689/22 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви Одеської міської ради (вхід.№ЕП/4470/23 від 15.02.2023р.) про відстрочення виконання рішення суд в якій просив відстрочити виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі № 420/9689/22 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні - відмовлено повністю.

01.06.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

Також, 01.06.2023 року винесено вимогу державного виконавця, якою вимагалось у триденний строк з моменту отримання вимоги державного виконавця виконати вимоги виконавчого листа, а саме: на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, та за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення та надіслати на адресу Відділу копії підтверджуючих документів.

08.06.2023 року відповідачем отримано заяву Одеської міської ради про відкладення проведення виконавчих дій (вх №03.01/9689), в якій зазначено, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 року у справі № 916/522/23 вирішено накласти арешт на земельну ділянку площею 0.006 га з кадастровим номером :45:007:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи наявність арешту на спірну земельну ділянку, Одеська міська рада звертає увагу на неможливість прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у приватну власність позивача.

Також повідомлено, що Одеська міська рада звернулася з іншим клопотанням про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі № 420/9689/22 з наведених вище підстав. Після вирішення наведеного питання у судовому порядку, у випадку постановлення Одеським окружним адміністративним судом ухвали про відстрочення виконання рішення від 23.08.2022 року у справі № 420/9689/22, відповідна ухвала та клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій буде надана державному виконавцю для подальшої роботи.

Разом із тим, повідомлено, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 38 №0000179 від 05.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, щодо шахрайства під час формування земельних ділянок рекреаційного призначення на території АДРЕСА_1 , зокрема, із кадастровим номером :45:007:0005.

Крім цього, зауважено, що обмеження на відведення безоплатно у власність земельних ділянок громадянам на сьогодні не відпала. Повторно зазначено, що під час дії воєнного стану законодавством заборонено міським радам приймати рішення про безоплатну передачу земель комунальної власності у приватну. Зауважуємо, що в Україні діє воєнний стан, який був продовжений Указом Президента України від 01.05.2023 року №254/2023 ще на 90 діб.

Наведені вище обставини, а саме: арешт спірної земельної ділянки, щодо приватизації якої звернувся ОСОБА_1 , наявність заборони на безоплатну приватизацію земельних ділянок, встановленої приписами пл. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, не визначення дати проведення пленарного засідання сесії міської ради об`єктивно унеможливлюють виконання вимог виконавчого документа у встановлений державним виконавцем строк, з урахуванням чого, належним чином користуючись наданими Законом України «Про виконавче провадження» правами, Одеська міська рада звертається із цією заявою про відкладення проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №71705688.

13.06.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

22.06.2023 року та 26.06.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявами про накладення штрафу на міського голову та встановлення нового строку виконання, а також про притягнення керівника Одеської міської ради до адміністративної відповідальності за невиконання рішення суду.

04.07.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про накладення штрафу у подвійному розмірі та звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

31.10.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про вжиття заходів згідно Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення суду від 23.08.2022 року у справі №420/9689/22, у зв`язку з тим, що боржником не виконано рішення суду та вимогу державного виконавця.

02.11.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про накладення штрафу на боржника в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тат встановити новий строк виконання.

Листом від 30.11.2023 року №03.01/29340 відповідач повідомив позивача про вчинені державним виконавцем заходи, та покликаючись на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 року по справі №420/14886/23, зазначив, що відсутні законні підстави для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу.

В свою чергу, судом встановлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 року по справі №420/14886/23, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023, адміністративний позов Одеської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 13.06.2023 року ВП№ 71705688, винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 13.06.2023 року ВП№ 71705688, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною.

В означеному рішенні зазначено, що беручи до уваги обов`язковість виконання судового рішення (ухвали Південно-Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023р. у справі №916/522/23) на всій території України, зважаючи на наявність проведення слідчими органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000179 від 05.07.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, щодо шахрайства під час формування земельних ділянок рекреаційного призначення на території АДРЕСА_1 , зокрема із кадастровим номером :45:007:005 на момент отримання вимоги державного виконавця від 01.06.2023р, суд дійшов висновку, про наявність поважних причин, які свідчать про неможливість виконання рішення у наданий державним виконавцем строк.

Між тим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у задоволенні заяви Одеської міської ради про відстрочення виконання рішення суду по справі №420/9689/22 - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 року у справі №420/9689/22 апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишено без задоволення. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року про відмову у задоволенні заяви Одеської міської ради про відстрочення виконання рішення суду по справі №420/9689/22 - залишено без змін.

Так, колегією суддів П`ятого апеляційного адміністративного в постанові від 30.10.2023 року зазначено, що:

«…відповідно до встановлених обставин цієї справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022р. у справі №420/9689/22 Одеську міську раду було зобов`язано на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та від 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Відповідно до вказаного, суд першої інстанції ґрунтовно відхилив доводи посилання заявника на факт накладення арешту Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 року у справі № 916/522/23 на земельну ділянку площею 0,006 га з кадастровим номером :45:007:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , адже така обставина не є підставою для відстрочення виконання рішення суду в частині розгляду звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та від 01.07.2022, а має враховуватися при прийнятті відповідного рішення.

На думку судової колегії, суд першої інстанції надав вірно критичну оцінку посиланням Одеської міської ради на введення встановлену заборону в умовах воєнного стану зокрема на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність,, оскільки такі аргументи Одеської міської ради були досліджені та їм надавався висновок у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 р.

До того ж, встановлення тимчасової заборони на безоплатну передачу земель комунальної власності у приватну власність за наявності встановленого факту порушення прав позивача не є підставою для невжиття заходів судового захисту порушених прав позивача, має враховуватись відповідачем під час виконання рішення суду.

На думку апеляційного суду, у даному випадку, виконання відповідачем судового рішення у цій справі, не буде порушенням вимог Земельного кодексу зі змінами, внесеними з урахуванням введення в Україні воєнного стану (в тому числі пп.5 п. 27 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України).»

Крі того, Одеським окружним адміністративним судом постановлено окрему ухвалу від 11.01.2024 року, якою заяву ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9689/22 в порядку статті 383 КАС України по справі адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Генадія Леонідовича, Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнати протиправною бездіяльність, вчинену суб`єктом владних повноважень - відповідачем: Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл..Думська, буд. 1, ) щодо не виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22 в частині зобов`язання Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл..Думська, буд. 1, ) на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та від 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення. Доведено до відома Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл..Думська, буд. 1, ) про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню. Зобов`язано Одеську міську раду (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл..Думська, буд. 1, ) повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. В решті заяви - відмовлено.

На виконання окремої ухвали від 11.01.2024 року, внесено на розгляд пленарного засідання сесії Одеської міської ради проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 року № 31-К-6685 та від 01.07.2022 року.

21.02.2024 року на пленарному засіданні сесії Одеської міської ради прийнято рішення про відмову у затвердженні проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0600 га, за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, вид цільового призначення для індивідуального дачного будівництва (6.12).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Правовідносини щодо здійснення виконавчих дій регулюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Права виконавця закріплено в ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, позивач в адміністративному позові вказує на те, що старшим державним виконавцем вчинено бездіяльність, яка полягає у не вжитті заходів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відповідача перебуває рішення немайнового характеру.

Порядок виконання рішень немайнового характеру врегульовано в розділі VIII Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 1-4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вже встановлено судом постановою державного виконавця від 01.06.2023 року відновлено виконавче провадження №71705688.

Лист Одеської міської ради щодо неможливості виконати рішення суду до відповідача надійшов лише 08.06.2023 року, за результатом розгляду якої відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу від 13.06.2023 року.

Також судом встановлено, що по закінченню 10-денного строку по день звернення позивача до суду з даним позовом жодних відомостей щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від Одеської міської ради відповідач не отримував.

При цьому, і на заяви позивача, які надійшли з 22.06.2023 року по 02.11.2023 року відповідач не реагував.

Лист від 30.11.2023 року направлений позивачу на його заяву про отримання інформації від 10.11.2023 року.

Тобто, в період з 22.06.2023 року державним виконавцем не вчинено жодних заходів щодо примусового виконання рішення, окрім накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Таким чином, позивач обґрунтовано зазначив, що державним виконавцем не проведено перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, після накладення штрафу постановою від 10.06.2023 року, державним виконавцем також не прийнято жодного рішення, а також не вчинялись дії направлені на забезпечення виконання рішення, у з разі якщо державний виконавець дійшов висновку про те, що рішення не виконано.

При цьому, суд вважає необґрунтованими покликання представника відповідача на те, що виконавцем правомірно не вчиняються дії щодо забезпечення виконання рішення з огляду на те, що відповідно до п.5 Закону №2145-ІХ «безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Суд з цього приводу зазначає, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України, затвердженими Законами, та наразі триває.

Суд також враховує, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану № 2145-IX вiд 24.03.2022 року внесено зміни до розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2002 р., №3-4, ст.27) доповнивши його пунктом 27, наступного змісту: « Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється».

При цьому, згідно наявного у справі Проекту рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 року №31-К-6685 та від 01.07.2022 року, позивачу передбачалось відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 пл.0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :45:007:0005, для індивідуального дачного будівництва, у зв`язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, Генеральному плану міста Одеси, іншій містобудівній документації та державним будівельним нормам.

Тобто, згідно змісту підготовленого Проекту рішення на звернення ОСОБА_2 не передбачалось безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність.

В свою чергу, як вже встановлено в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 року у справі №420/9689/22, Постійна комісії з питань просторового розвитку, землеустрою та регулювання земельних правовідносин на своєму засіданні 15.09.2022р. (яке відбулось вже після ухвалення рішення Одеським окружним адміністративним судом у цій справі від 23.08.2022р.), розглянувши підготовлений Департаментом земельних ресурсів Проект рішення «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 пл.0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 , для індивідуального дачного будівництва», вирішила, враховуючи введення в Україні воєнного стану, рекомендувати Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради надати заявнику відповідні роз`яснення з урахуванням норм діючого законодавства України щодо питання безоплатної передачі земель державної та комунальної власності у приватну власність під час дії воєнного стану.

Разом з тим, згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні») виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (ч.5 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (ч.12 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Між тим, посилання заявника на факт накладення арешту Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 року у справі № 916/522/23 на земельну ділянку площею 0,006 га з кадастровим номером :45:007:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на дію воєнного стану мають враховуватися при прийнятті відповідного рішення за результатом розгляду проект рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022.

Саме прийняття Одеською міською радою відповідного рішення за результатом розгляду проект рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022 на черговому засіданні з урахуванням усіх обставин та фактів є належним виконанням рішення суду.

Судом встановлено, що 21.02.2024 року на пленарному засіданні сесії Одеської міської ради прийнято рішення про відмову у затвердженні проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0600 га, за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, вид цільового призначення для індивідуального дачного будівництва (6.12).

Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідачем не вчинено вичерпних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» не отримав від відповідача протягом 10 днів з дня отримання постанови про накладення штрафу від 13.06.2023 року інформації про виконання рішення суду.

Слід зауважити, що скасування постанови про накладення штрафу від 13.06.2023 року не є підставою для не вчинення виконавчих дій взагалі, враховуючи той факт, що виконавчі дії не зупинено, виконавче провадження відкрито, а рішення не виконувалось.

Таким чином, станом на момент подання даного адміністративного позову на виконанні у Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №71705688 з виконання виконавчого листа №420/9689/22, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25.01.2023 року, виконавчі дії в якому державним виконавцем не вчиняються.

В свою чергу, суд враховує, що ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» містить перелік заходів, які має право та зобов`язаний вчиняти державний виконавець задля забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що право має бути захищено у такий спосіб, що відповідає змісту права, зокрема в постанові від 01.10.2019 року у справі №910/3907/18.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що мета, з якою особа звертається до адміністративного суду - це захист її прав, який може бути досягнений лише остаточним вирішення спору, який виник між особою та суб`єктом владних повноважень.

В даному випадку позивач звернувся до суду з метою захисту його права на отримання рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022 на підставі рішення суду, яке є обов`язковим для виконання.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що право має бути захищено у такий спосіб, що відповідає змісту права.

Поновлення прав позивача буде ефективним виключно у разі вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення основної позовної вимоги шляхом:

визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В., щодо не вжиття заходів передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 18, ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (із змінами та доповненнями) під час виконання виконавчого провадження №71705688.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Так позивач просить суд:

зобов`язати державного виконавця, який веде виконавче провадження 71705688, вжити всіх заходів примусового виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Переліком виконавчих дій та строків їх вчинення, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, у встановлені строки.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, згідно зі змістом ст.75 Закону України №1404-VIII підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання у встановлений виконавцем строк рішення саме без поважних причин.

Поважними в розумінні норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

В свою чергу, судом встановлено, що 21.02.2024 року на пленарному засіданні сесії Одеської міської ради прийнято рішення про відмову у затвердженні проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення для індивідуального дачного будівництва (6.12).

Таким чином, Одеською міською радою прийнято рішення, що є свідченням виконання рішення суду від 23.08.2022 у справі №420/9689/22.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Щодо встановлення судового контролю, суд зазначає таке.

Приписами 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Між тим, судом встановлено, що Одеською міською радою на позачерговій сесії 21.02.2024 розглянуто проект рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, та за результатами розгляду прийнято вiдповiдне рішення до 21 листопада 2022 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 969,00 грн, що підтверджується квитанцією №2203-5506-2720-9313 від 23.01.2024 року.

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 слід стягнути 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287 суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеська міська рада про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В., щодо не вжиття заходів передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 18, ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (із змінами та доповненнями) під час виконання виконавчого провадження №71705688.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідачі: Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091);

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091);

Третя особа: Одеська міська рада (площа Думська, 1, м. Одеса, 65026)

Суддя П.П. Марин