Справа № 148/368/24
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/368/24
Провадження №2-а/148/12/24
26 лютого 2024 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Мрочко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку письмового спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про поновлення пропущеного строку, визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 13.02.2024 він отримав поштовий лист в якому знаходилась постанова № 24/126 від 13.01.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 грн. винесена начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М. Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що він, будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до 30.11.2023 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призначення на особливий період не з`явився, чим порушив ст.1 ч.10 абз. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону України».
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Так, підставою для винесення постанови № 24/126 від 13.01.2024 був складений протокол №Т/24/23 від 04.01.2024 згідно якого 20.11.2023 підприємством АФ «Хлібороб» де він працює, було отримано розпорядження Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №Р11/588 з вимогою оповістити військовозобов`язаного працівника ОСОБА_1 про необхідність прибути до Тульчинського РТЦК та СП в період з 16.11.2023 по 30.11.2023. 20.11.2023 директором АФ «Хлібороб» було видано Наказ №282 «Про оповіщення працівників щодо виклику до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки», він був ознайомлений з даним наказом 20.11.2023, однак був позбавлений можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 в період 21-30 листопада 2023 року в зв`язку з перебуванням на навчанні в м. Хмельницький (денна форма), що підтверджується довідкою №2939 від 27.11.2023 виданою Учбовим центром житлово-комунального господарства Хмельницької обласної ради. Разом з тим, свідками в протоколі були зазначені працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є зацікавленими особами і не можуть бути свідками, оскільки протокол має містити підписи уповноважених осіб та свідків які не пов`язані службовими відносинами із уповноваженою особою. Окрім того протокол містить пояснення ніби то від його імені, хоча ніяких пояснень він не надавав. Працівниками Тульчинського РТЦК та СП в матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази, які свідчили, що він дійсно був присутній та відмовився від підписання протоколу, а також, що був повідомлений, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 13.01.2024 о 11год.30 хв.
З огляду на те, що він не прибув за викликом з поважної причини, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому постанова № 24/126 від 13.01.2024, винесена начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М., про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч.2 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю.
Також зазначив, про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, оскільки про існування вказаної постанови він дізнався після отримання її поштовим повідомленням саме 13.02.2024, постанова винесена у його відсутність. Вважає, що він пропустив 10-денний строк звернення до суду з цим позовом з поважних причин.
В судове засідання сторони не викликалися, у зв`язку з чим у відповідності з ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
Відповідач - представник Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до суду направив відзив на позов (а.с.27-50), в якому останній вказав, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови № 24/126 від 13.01.2024 є безпідставним та необґрунтованим. Оскільки своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 ч.2 КУпАП.
Так, 20.11.2023 підприємству АФ «Хлібороб» вручено розпорядження №Р11/588 з вимогою забезпечити прибуття ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк до 30.11.2023.
20.11.2023 директором АФ «Хлібороб» було видано Наказ №282 «Про оповіщення працівників щодо виклику до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки», Як слідує з даного наказу №282 ОСОБА_1 був ознайомлений з необхідністю прибути до Тульчинського РТЦК та СП в період до 30.11.2023, що підтверджується його підписом в наказі. Натомість, у визначений в розпорядженні №Р11/588 датою, час та місце ОСОБА_1 не прибув, що підтверджується рапортом офіцера відділення рекрутингу та комплектування, а також визнає ОСОБА_1 у своєму позові
04.01.2024, ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом в журналі прийому громадян ІНФОРМАЦІЯ_1 та відносно нього було складено протокол №Т/24/23 від 04.01.2024 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП. При складанні даного протоколу ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі та надання письмових пояснень, тому факт відмови від підпису протоколу був засвідчений в присутності свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Копія протоколу ОСОБА_1 була вручена та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.
Надана ОСОБА_1 довідка №2939 від 27.11.2023 видана Учбовим центром житлово-комунального господарства Хмельницької обласної ради про те, що він навчається в м. Хмельницький (денна форма) не підтверджує того, що він перебував на навчанні у м. Хмельницький у період з 21.11.2023 по 30.11.2023 коли він мав з`явитися до Тульчинського РТЦК та СП за викликом. Більш того, навчання на денній формі в Учбовому центрі житлово-комунального господарства не перешкодило йому бути 20.11.2023 за місцем роботи в АФ «Хлібороб» та ознайомитись з наказом про оповіщення.
На розгляд справи до Тульчинського РТЦК та СП 13.01.2024 об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 не прибув, попри те, що про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, у зв`язку з цим, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вимог чинного законодавства, справу було розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та винесено постанову № 24/126 від 13.01.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення ст. 210-1 ч.2 КУпАП.
Незважаючи на те, що позивач знав дату, час та місце розгляду справи та усвідомлював, що в разі його відсутності справа може бути розглянута без нього, останній не подав клопотання про відкладення розгляду справи.
З вищевикладеного слідує, що Тульчинський РТЦК та СП повністю дотримався процедури притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, а саме належним чином повідомив позивача про дату, час та місце розгляду справи та повідомив позивача про прийняте рішення шляхом надсилання копії постанови поштовим відправленням. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
20.11.2023 підприємством АФ «Хлібороб» отримано розпорядження Тульчинського РТЦК та СП №Р11/588 від 07.11.2023 з вимогою здійснити оповіщення та забезпечити прибуття працівників підприємства, зокрема ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк з 16.11.2023 по 30.11.2023. (а.с.31)
20.11.2023 директором АФ «Хлібороб» видано Наказ №282 «Про оповіщення працівників щодо виклику до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки» (а.с. 33),
Відповідно до даного наказу №282, ОСОБА_1 20.11.2023 був ознайомлений з необхідністю прибути до Тульчинського РТЦК та СП в період до 30.11.2023, що підтвердив своїм підписом.
У зазначену в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 №Р11/588 дату, час та місце ОСОБА_1 не прибув, що підтверджується рапортом офіцера відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2023 (а.с.34) , а також визнано ОСОБА_1 у своєму позові.
04.01.2024, ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом в журналі прийому громадян ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40-42) та розпискою про отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 вже на 23.02.2024 (а.с.43).
04.01.2024 уповноваженою посадовою особою Тульчинського РТЦК та СП інспектор відділення військового обліку та бронювання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 254 КУпАП протягом 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення було складено відносно ОСОБА_1 протокол №Т/24/23 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП (а.с.14-15).
Згідно копії протоколу №Т/24/23 від 04.01.2024 про адміністративне правопорушення за ст.210-1 ч.2 КУпАП, ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 16.11.2023 по 30.11.2023 проігнорував даний виклик та у зазначену дату не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим не виконав свій обов`язок, порушив абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно копії постанови за справою про адміністративне правопорушення № 24/126 від 13.01.2024 винесеної начальником Тульчинського РТЦК та СП підполковником ОСОБА_5 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн., у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.2 КУпАП (а.с.9-11).
Вказана постанова винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Той факт, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність до 30.11.2023 прибути до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призначення на особливий період, підтверджується копією наказу №282 від 20.11.2023.
Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол №Т/24/23 від 04.01.2024 був складений за його відсутності і копії він не отримував та йому не було відомо про розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення спростовується тим фактом, що позивач надав копію протоколу в якості доказу до позовної заяви.
Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.
Статтею 20 ч.1 п. 1 КАС України, визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 257 ч.2 КУпАП, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.
Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій
Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 , у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Крім того, ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно ст. 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до ч. ч. 5,6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.
Частиною 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з абз. 3 ч.9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з постановою КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.
Оцінюючи обставини, суд зазначає, що позивач відповідно до чинного законодавства зобов`язаний був у разі оповіщення про виклик до Тульчинською РТЦК та СП з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 , адже іспити у вищому навчальному закладі в період 16-30 листопада 2023 не здавав
Суд критично відноситься до доводів позивача, ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений об`єктивної можливості прибути до Тульчинською РТЦК та СП в період 21-30 листопада 2023 в зв`язку з перебуванням на навчанні в м. Хмельницький (денна форма), оскільки згідно копії довідки №2939 від 27.11.2023 ОСОБА_1 навчається за денною формою навчання з 26 жовтня 2023 року по 22 лютого 2024 року в Учбовому центрі житлово-комунального господарства Хмельницької обласної ради за професією «Оператор пульта керування» за направленням АФ «Хлібороб» у формі ТОВ. Іспит запланований на 22 лютого 2024 (а.с.16), однак навчання на денній формі в Учбовому центрі житлово-комунального господарства не перешкодило позивачу бути 20.11.2023 за місцем роботи в АФ «Хлібороб» та ознайомитись з наказом про оповіщення з`явитися в період 16-30 листопада 2023 до Тульчинською РТЦК та СП, а також 04.01.2024 самостійно прибути до Тульчинською РТЦК та СП, окрім того, позивач мав змогу прибути до Тульчинською РТЦК та СП у вихідні дні, коли Учбовий центр житлово-комунального господарства не працює.
Отже, докази, на які посилається ОСОБА_1 , не підтверджують наявність поважних причин неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 16 по 30 листопада 2023. Інших поважних причин неявки за викликом позивачем не надано.
Так, з досліджених доказів суд доходить висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 та наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства.
За приписами ст. 268 ч.1 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст. 283 ч. 1 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Згідно зі ст. 77 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/2261/19 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.
Дотримано вимог законодавства і при винесенні оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача і накладено штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.
Враховуючи те, що позивачем не доведено протиправності винесеної постанови № 24/126 від 13.01.2024, а матеріали справи не містять відомостей, які б спростували факти, встановлені в оскаржуваній постанові, та надали б суду підстави дійти висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.
За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.
Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 210-1, ст. ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд, -
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про поновлення пропущеного строку, визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Судові витрати з оплати судового збору залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя: