Справа № 560/306/24
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/306/24
РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- скасувати протокол від 12.10.2020 надісланий листом від 26.06.2023 року та визнати протиправними та дискримінаційними дії, рішення та бездіяльність відповідача, відповідно до здійснення розрахунку пенсії позивача з 07.10.2009 року до сьогоднішнього дня без отримання довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі статей 43, 8, 10 та 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) та в сумі менше встановленого мінімума відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати відповідача поновити та виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по теперішній час з урахуванням індексації та встановленого мінімального розміру пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 22 Закону №2262-ХІІ з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби;

- скасувати в пенсійній справі позивача графі особливості в рішенні №53 від 25.11.2021 позначку не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі та включити позивача в коло осіб яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ;

- здійснити розрахунок та виплату пенсії позивача з 07.10.2009 року по теперішній час з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії, відповідно до ст. 22, 25, 63, 64 Закону №2262--ХІІ та відповідно до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017, Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021, Постанови КМУ № 118 від 16.02.2022,Постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 в редакції дійсної на теперішній час;

- отримати від органа, якій є уповноваженим видати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, що враховується для перерахунку пенсії станом на 1 березня 2018 року, відповідно до Постанови № 704 з повною інформацією за формою, передбаченою додатком 2 до Порядку № 45, для перерахунку та виплати пенсії з 1 січня 2018 року на підставі статей 43, 8, 10 та 63 Закону №2262-ХІІ з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (50 % від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років на підставі Постанови № 704); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15 % від посадового окладу), премії (у розмірі 10 % посадового окладу) (на підставі Постанови № 704) та здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 22.06.2018 року на підставі отриманої довідки, з урахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів за винятком виплачених сум;

- здійснювати виплату пенсії позивача, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 07.10.2009 року по теперішній час, на визначений ним банківський рахунок № № НОМЕР_1 в АТ Ощадбанк.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.08.2002 він виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з 2003 року виплата пенсії позивачу була припинена. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №560/916/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії відповідно до закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 08.08.2019. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2020 у справі №560/916/20 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року змінено в частині строку з якого має бути поновлена пенсія ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 07.10.2009.

Вказує, що неодноразово звертався до відповідача щодо добровільного виконання постанови від 31.08.2020. 13.06.2023 представник позивача в черговий раз звернувся через Веб-портал Пенсійного фонду до відповідача із заявою про добровільне виконання постанови суду від 31.08.2020 в тому числі із доданою нотаріально посвідченою та апостильованою заявою позивача про виплату пенсії на банківський рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ "Ощадбанк".

Зазначає, що 05.07.2023 отримав лист відповідача №7600-7106/М-05/8-2200/23 від 26.06.2023 року в якому останній повідомив, що управлінням на виконання рішення суду у справі №560/916/20 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, відповідно до Закону №2262 з жовтня 2020 року. Нараховано доплату за період з 07.10.2009 по 31.09.2020 в розмірі 27888,93 грн. Пенсійні кошти за період з 01.10.2020 по 28.02.2021 перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ "Державний ощадний банк України", в лютому 2021 року. В подальшому виплату пенсії проведено по 31.01.2022. Виплата коштів нарахованих на виконання рішення суду у справі №560/916/20, що набрало законної сили, за період з 07.10.2009 по 31.09.2020 в сумі 27888,93 грн буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат в порядку черговості. Крім того, АТ "Державний ощадний банк України" листом від 11.11.2021 надало інформацію, що по пенсійному рахунку ОСОБА_1 більш як один рік відсутній рух коштів. З урахуванням вищевикладеного, та враховуючи, що на виклик від 05.12.2021 надісланий до Держави Ізраїль за місцем проживання ОСОБА_1 , останній не звернувся до головного управління, з метою контролю за виплатою пенсій, прийнято рішення про припинення перерахування пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок в АТ "Державний ощадний банк України" з 01.02.2022.

Вказує, що відповідач протиправно не здійснив автоматичні перерахунки індексації та/або масові перерахунки пенсії та не врахував надбавки до пенсії, як особі з інвалідністю ІІ групи відповідно до ст. 22, 25, 63, 64 Закону №2262, не включив позивача в коло осіб, яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії, а також протиправно не виплачує пенсію на банківський рахунок позивача в АТ "Ощадбанк", на який раніше надходила виплата пенсії позивачу.

Позивач не погоджується з відповідачем, тому звернувся з даним позовом за захистом та відновленням його порушеного права та законного інтересу на належний розмір пенсійних виплат та запобігання дискримінації.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що головним управлінням прийнято рішення про припинення перерахування пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок в АТ "Державний ощадний банк України" з 01.02.2022. Виплата коштів нарахованих на виконання рішення суду у справі №560/916/20, що набрало законної сили 31.08.2020, за період з 07.10.2009 по 31.09.2020 в сумі 27888,93 грн не була здійснена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат в порядку черговості. Вказує, що вини головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в порушення строків виплати пенсії не вбачається. Зазначає, що вимога позивача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів за невиплачені суми пенсійних виплат з 07.10.2009 року є безпідставною, так як виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.02.2022 відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 49 Закону №1058-IV. Також вказує, що у головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відсутня можливість впливати на коригування форми та змісту розпоряджень про призначення (перерахунок) пенсії за власною ініціативою або за вимогою пенсіонера. Зазначає, що відсутні підстави для здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача з 22.06.2018 на підставі отриманої довідки, з урахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів за винятком виплачених сум, оскільки до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області довідки не надходили.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що відзив відповідача не містить жодного пояснення чи заперечення стосовно заявлених позовних вимог. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.01.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позов відповідач просив розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало клопотання, у якому просить позовну заяву за період з 07 жовтня 2009 року по день звернення до суду (10 січня 2024 року) залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення своїх прав позивач дізнався з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26 червня 2023 року, тому строк звернення до суду з вказаним позовом позивач не пропустив. Крім того, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 по справі № 815/1226/18 зазначила, що ст. 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та ст. 122, 123 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009. Оскільки не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком. Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду слід відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2020 у справі №560/916/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії відповідно до закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 08.08.2019.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2020 у справі №560/916/20 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року змінено в частині строку з якого має бути поновлена пенсія ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 07.10.2009.

13.06.2023 представник позивача звернувся через Веб-портал Пенсійного фонду до відповідача із заявою про добровільне виконання постанови суду від 31.08.2020 в тому числі із доданою нотаріально посвідченою та апостильованою заявою позивача про виплату пенсії на банківський рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ "Ощадбанк".

Листом від 26.06.2023 №7600-7106/М-05/8-2200/23 відповідач повідомив, що на виконання рішення суду у справі №560/916/20 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з жовтня 2020 року. Нараховно доплату за період з 07.10.2009 по 31.09.2020 в розмірі 27888,93 грн. Пенсійні кошти за період з 01.10.2020 по 28.02.2021 перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ "Державний ощадний банк України" в лютому 2021 року. В подальшому виплату пенсії проведено по 31.01.2022.

Відповідач повідомив, що виплата коштів нарахованих на виконання рішення суду у справі №560/916/20, що набрало законної сили, за період з 07.10.2009 по 31.09.2020 в сумі 27888,93 грн буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат в порядку черговості.

Листом від 11.11.2021 АТ "Державний ощадний банк України" надав відповідачу інформацію, що по пенсійному рахунку ОСОБА_1 більш як один рік відсутній рух коштів. Відповідачем з урахуванням вищевикладеного, та враховуючи, що на виклик від 05.12.2021 надісланий до Держави Ізраїль за місцем проживання ОСОБА_1 , останній не звернувся до головного управління, з метою контролю за виплатою пенсій, прийнято рішення про припинення перерахування пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок в АТ "Державний ощадний банк України" з 01.02.2022.

Відповідач також зазначив, що оскільки виплата пенсії ОСОБА_1 припинена, тому для її поновлення пенсіонеру необхідно звернутися з паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік, до будь-якого сервісного центру обслуговування громадян Пенсійного фонду України. Також зазначено, що подання уповноваженим представником за довіреністю заяви про виплату пенсії нормативно - правовими актами України не передбачено.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувсь з цим адміністративним позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Частиною 2 ст. 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно з положеннями ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За правилами ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (далі - Закон від 11.12.2003 № 1382-IV) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон від 09.07.2003 №1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону від 09.07.2003 №1058-ІV визначено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Однак, положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та положення другого речення ст. 51 вказаного Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Рішенням Конституційного суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Водночас, особливості припинення та поновлення виплати пенсії визначені Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Відповідно до п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 зазначено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон від 20.11.2012 № 5492-VI) п. п. б), п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно 2.23 Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

З огляду на зазначене, відмова відповідача у листі від 26.06.2023 №7600-7106/М-05/8-2200/23 є безпідставною та не ґрунтується на законі, оскільки Порядком № 22-1 визначено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником. При цьому, відсутні приписи про те, що позивач повинен звертатися до органу Пенсійного фонду України особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою або через Веб-портал Пенсійного фонду. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що до відповідача звертався представник позивача із заявою про добровільне виконання постанови суду від 31.08.2020 в тому числі із доданою нотаріально посвідченою та апостильованою заявою позивача про виплату пенсії на банківський рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ "Ощадбанк".

Такі висновки узгоджуються із судовою практикою Верховного Суду (постанова від 31 січня 2019 року у справі № 520/9721/16-а, постанова від 08 липня 2019 року у справі № 426/7157/16-а).

Наведе свідчить про те, що така поведінка держави в особі її компетентних органів по відношенню до пенсіонерів, які є громадянами України та проживають за межами України, не відповідає принципу належного врядування, зміст якого розкритий у багатьох рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у рішенні від 20.01.2012 у справі «Рисовський проти України», оскільки на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі № 25-рп/2009 державні органи, відповідальні за його виконання, не діяли вчасно та послідовно.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 справа № 160/9175/18.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними та дискримінаційними дії, рішення та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо не поновлення виплати пенсії.

З цього приводу суд зазначає, що за своєю суттю поведінка відповідача не є бездіяльністю у розумінні КАС України, а фактично є відмовою у вчиненні дій, яка оформлена листом від 26.06.2023 № 7600-7106/М-05/8-2200/23.

Відтак, вимоги в частині визнання протиправними та дискримінаційними дії, рішення та бездіяльність відповідача не підлягають задоволенню.

Разом з тим, аналіз підстав, за яких відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії позивачу, свідчить про їх необґрунтованість та протиправність, а тому належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною відмови у поновленні виплати пенсії.

З огляду на вищевказане, вимога в частині поновлення виплати пенсії, підлягає задоволенню з дати її припинення.

Суд звертає увагу відповідача, що рішенням суду у справі №560/916/20 (яке набрало законної сили) встановлено протиправність у неприйнятті рішення про відновлення призначеної пенсії та зобов`язано з 07.10.2009 поновити виплату пенсії, та відповідно до ст.78 КАС України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вимоги позивача про скасування протоколу, зобов`язання відповідача перерахувати розмір, поновити та виплатити пенсію із застосуванням всіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, а також з врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, суд вважає передчасними, оскільки враховуючи відсутність підстав вважати, що право (можливе) на отримання підвищень, надбавок, доплат та перерахунку пенсії при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам. А тому, позовна вимога про зобов`язання відповідача провести компенсацію втрати частини доходів є також передчасною.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання здійснювати виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.06.2016 у справі №К/800/6581/1613 визначено, що пенсія повинна бути виплачена на банківський рахунок, який було вказано пенсіонером, зокрема: "...виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера".

Також, ухвалами Вищого адміністративного суду України від 12.01.2017 у справі №К/800/1174/17, від 17.01.2017 у справі №К/800/1848/17 та від 03.08.2017 у справі №К/800/26494/17 наведено правовий висновок про те, що орган Пенсійного фонду України зобов`язаний виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Враховуючи викладене, вимога про виплату пенсії на визначений позивачем банківський рахунок підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача скасувати в пенсійній справі позивача графі «особливості» в рішенні № 53 від 25.11.2021 позначку «не підлягає МП. Признач. за ріш. суду в твердому розмірі» та включити позивача в коло осіб, яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, суд зазначає наступне.

Розпорядження про призначення/перерахунок пенсії формуються програмним комплексом АСОПД/КОМТЕХ.

Програма АСОПД/КОМТЕХ - це програмний комплекс для автоматизованої обробки пенсійної документації, створений на базі комп`ютерних технологій державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України». Зазначений програмний продукт використовувався для призначення, перерахунку та виплати пенсій і допомог. З 01.09.2018 призначення, перерахунки та виплата пенсій здійснюються за допомогою інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України: підсистема «Призначення та виплата пенсій (ППВП)» (веб-технологія).

Розпорядження по пенсійній справі ОСОБА_1 , виконано за допомогою програмного комплексу АСОПД.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що розпорядження про призначення/перерахунок пенсії формуються програмним комплексом АСОПД/КОМТЕХ, яким не передбачено переформатування документів, а також відсутня можливість впливати на коригування форми та змісту розпоряджень про призначення (перерахунок) пенсії за власною ініціативою або за вимогою пенсіонера, оскільки у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не було жодної правової підстави (рішення суду) щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в твердому розмірі.

Також, зі змісту рішення у справі №560/916/20 вбачається, що воно не містить жодних застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Під час розгляду даної справи відповідачем також не було подано належних та допустимих доказів, які б надавали право Пенсійному фонду встановлювати особливості виконання рішення суду в наведений спосіб, а саме встановлення відмітки "не підлягає МП. Признач. за ріш. суду в твердому розмірі".

Отже, в пенсійній справі позивача в графі "особливості" позначка "не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі" підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги включення позивача до кола осіб, яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, суд зазначає наступне.

Матеріали справи не містять доказів існування у відповідача наміру допускати порушення закону у процедурі проведення майбутніх пенсійних виплат.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, адже вимоги заявлені на майбутнє, стосуються правовідносин, котрі ще не відбулись та відносно яких відсутні докази обрання владним суб`єктом наперед певного варіанту правової поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

В силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково.

Оскільки відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, що викладена у листі № 7600-7106/М-05/8-2200/23 від 26.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з дати припинення, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на визначений ним банківський рахунок.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зазначення в пенсійній справі ОСОБА_1 в графі "особливості" позначку "не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області скасувати в пенсійній справі ОСОБА_1 в графі "особливості" позначку" не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап