Справа № 580/7050/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7050/23 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним і скасування рішення від 30.05.2023 №24, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком, та зобов`язати відповідача призначити з 22.05.2023 пенсію за віком, зарахувавши до загального трудового стажу такі періоди:

01.09.1977 - 04.07.1980 навчання у Черкаському медичному училищі;

01.08.1980 - 23.11.1981 роботи фармацевтом лікарняної госпрозрахункової аптеки №191;

23.12.1981 - 30.09.1983 роботи фармацевтом аптеки №341;

03.10.1983 - 28.04.1984 роботи комірником АГЧ воєнного складу НОМЕР_5;

27.11.1984 - 20.08.1985 роботи на посаді діловода-машиністки військової частини НОМЕР_1 ;

21.08.1985 - 01.12.1990 роботи начальником аптеки лазарету військової частини НОМЕР_2 у подальшому перейменованої у військову частину НОМЕР_3 ;

15.12.1990 - 17.12.1993 військової служби у військовій частині НОМЕР_3 ;

15.12.1993 - 20.12.1997 роботи в аптеці №84 підприємства «Фармація»;

14.01.2003 - 31.12.2004 підприємницької діяльність, як фізичної особи-підприємця;

01.04.2013 - 0 8.04.2013 роботи фармацевтом ПП ОСОБА_2 ;

28.05.2013 - 15.08.2013 отримування допомоги по безробіттю;

16.08.2013 - 28.11.2013 роботи фармацевтом Звенигородської станції швидкої та невідкладної медичної допомоги;

09.12.2013 - 23.02.2014 отримання допомоги по безробіттю;

24.02.2014 - 27.06.2014 роботи фармацевтом в аптеці №2 ФОП ОСОБА_2 ;

01.07.2014 - 27.11.2014 роботи фармацевтом в аптеці №1 ФОП ОСОБА_3 ;

29.12.2014 - 29.12.2015 роботи завідувачем аптеки Товариства з додатковою відповідальністю «Алеан» (Республіка Білорусь);

30.12.2015 - 19.12.2016 роботи фармацевтом Аптеки №53 (Республіка Білорусь);

30.03.2017 - 15.03.2019 роботи фармацевтом у ФОП ОСОБА_4 ;

28.03.2019 - 17.06.2019 отримання допомоги по безробіттю;

24.06.2019 - 31.03.2022 роботи фармацевтом (назву посади змінено на асистент фармацевта) ТзОВ «Подорожник Черкаси»;

21.09.2022 - 26.09.2022 отримання допомоги по безробіттю;

27.09.2022 - 22.05.2023 роботи фармацевтом ТзОВ «Подорожник Черкаси»,

та зарахувавши у кратному обчисленні один місяць служби за півтора місяці період з 17.12.1990 до 17.12.1993 проходження служби в районах Крайньої Півночі згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445, наказу Міністерства оборони СРСР від 05.05.1988 №150.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.05.2023 №24 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком; зобов`язано Головне Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 22.05.2023 зарахувати до її загального трудового стажу періоди роботи: 21.08.1985 - 01.12.1990 - начальником аптеки лазарету військової частини НОМЕР_2 (у подальшому перейменованої у військову частину НОМЕР_3 ), з 01.01.1992 до 17.12.1993 - військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , з 15.12.1993 до 20.12.1997 - в аптеці №84 підприємства «Фармація», з 29.12.2014 до 29.12.2015 - завідувачем аптеки Товариства з додатковою відповідальністю «Алеан» (Республіка Білорусь), з 30.12.2015 до 19.12.2016 - фармацевтом Аптеки №53 (Республіка Білорусь), та зарахувати у кратному обчисленні один місяць служби за півтора місяці період з 17.12.1990 до 17.12.1993 проходження служби в районах Крайньої Півночі згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445, Наказу Міністерства оборони СРСР від 05.05.1988 №150 і прийняти рішення щодо призначення їй з 22.05.2023 пенсії за віком.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подано апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що в трудовій книжці позивача відсутні необхідні записи, містяться неправильні та неточні записи про періоди роботи, дані, які відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також апелянт зазначає, що між Україною та російською федерацією відсутні дипломатичні зв`язки, через що не видається за можливе підтвердити періоди роботи позивача на території рф.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2024 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення суду першої інстанції від 13 вересня 2023 року та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач скористалася правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2023 позивач звернулася із заявою до Звенигородського відділу обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Черкаській області, в якій просила призначити їй пенсію за віком. До неї додала відповідні документи. Заява прийнята 22.05.2023 та зареєстрована за №1724.

30.05.2023 відповідач прийняв рішення №24 про відмову у призначенні пенсії позивачці. У рішенні зазначив, що вік заявниці 61 рік 5 місяців 11 днів. Необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 28 років. Страховий стаж позивачки становить 16 років 3 місяці 26 днів. До страхового стажу не зараховано такі періоди:

період роботи з 21.08.1985 до 01.12.1990, оскільки запис завірено нечитабельною печаткою, а в довідках від 10.02.2022 № 4/102268 та від 14.02.2022 № 4/104707, виданих Федеральною державною установою «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації», відсутні дані про звільнення з роботи;

період проходження строкової служби з 01.01.1992 до 17.12.1993, оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;

період роботи з 15.12.1993 до 29.12.1997, оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;

періоди роботи з 29.12.2014 до 29.12.2015, з 30.12.2015 до 19.12.2016 згідно з трудовою книжкою від 29.12.2014 НОМЕР_4 , оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та підтвердження первинними документами таких відомостей, а також відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Республіки Білорусь.

Для зарахування періодів роботи позивачці рекомендовано надати: з 21.08.1985 до 01.12.1990 - уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на підставі первинних документів, засвідчених апостилем згідно з Конвенцією; з 29.12.2014 до 29.12.2015, з 30.12.2015 до 19.12.2016 - відомості про нарахування заробітної плати, підтверджені первинними документами, а також підтвердити сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Республіки Білорусь органами Пенсійного фонду Республіки Білорусь. Дата, з якої позивачка матиме право на пенсійну виплату, 12.12.2016.

Листом від 06.06.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивачку про прийняте відповідачем рішення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 13 вересня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Статтею 44 Закону №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Статтею 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників на той час регулювався Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі Основні положення), які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310.

Отже, до стажу роботи має бути зараховано роботу, виконану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Отже, з досягненням особою 60 років та за наявності станом на 01.01.2021 страхового стажу не менше 28 років особа має право на отримання пенсії за віком.

Позивачці на дату звернення заявою від 22.05.2023 та прийняття вказаного вище рішення виповнився 61 рік 05 місяців 11 днів, тому остання відповідає вказаній вище вимозі Закону щодо віку, з якого набувається право на пенсію.

На підставі ч.1 ст.62 Закону №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію за віком, підтверджуючими документами можуть бути довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 21.08.1985 до 01.12.1990, оскільки, як стверджує відповідач, запис завірено нечитабельною печаткою, а в довідках від 10.02.2022 № 4/102268 та від 14.02.2022 № 4/104707, виданих Федеральною державною установою «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації», відсутні дані про звільнення з роботи.

У трудовій книжці позивача відповідно до записів під №9-11 зазначено, що з 21.08.1985 прийнята у Військову частину НОМЕР_2 начальником аптеки лазарету (наказ №179 від 21.08.1985. 17.10.1990 у зв`язку з реорганізацією В/ч НОМЕР_2 перейменована у Військову частину НОМЕР_3 . 01.12.1990 звільнена у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст.33 КЗОТ РСРСР (наказ №8 від 30.11.1990). Вказаний запис завірений підписом відповідального працівника та печаткою, відтиск якої не чіткий.

На дату внесення запису вказаних вище записів про прийняття позивача на роботу у період 14.10.1985 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85) (далі Інструкція №162).

Відповідно до підп.1.1п.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з підп.2.2 п.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Окремих вимог щодо внесення запису до трудової книжки про прийом на роботу в зазначеній Інструкції не було передбачено.

Згідно з п.4.1. Інструкції №162 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені в трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд установив, що вказані вище записи щодо спірного періоду завірені підписом відповідального працівника та печаткою, відтиск якої не чіткий. Тобто, роботодавець позивачки дотримався вимог Інструкції №162. Водночас вказані записи датовані 1985 - 1990 роками відповідно і очевидно, що зі сплином часу могли втратити чіткість, зокрема, і в частині відтиску печатки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Довідками від 10.02.2022 № 4/102268 та від 14.02.2022 № 4/104707, виданими Федеральною державною установою «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації», підтверджується, що позивач у вказаному вище періоді працювала у зазначених вище Військових частинах та їй нараховувалася заробітна плата. Разом з тим відсутні записи щодо виключення позивача з військової частини, проте така обставина не є вирішальною, оскільки записи трудової книжки містять відомості про конкретний проміж часу, в якому позивач несла відповідну службу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що у постанові Верховного Суду (далі ВС) від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, в якій вказано, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

ВС у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд також врахував висновки ВС, викладені у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, в якій наголошено: «Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Вказані вище записи трудової книжки та архівних довідок від 10.02.2022 № 4/102268 та від 14.02.2022 № 4/104707, виданих Федеральною державною установою «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації», підтверджують наявність у позивача стажу за період роботи з 21.08.1985 до 01.12.1990 начальником аптеки лазарету військової частини для врахування його при обчисленні і призначенні пенсії за віком.

Належних, допустимих та достатніх доказів обґрунтованого неврахування до стажу роботи періоду роботи позивачки з 21.08.1985 до 01.12.1990 відповідач не надав.

Стосовно вимоги надати для зарахування періоду роботи уточнюючих довідок, виданих підприємствами на підставі первинних документів, засвідчених апостилем згідно з Конвенцією, то статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від Імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифіковану Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" встановлено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». 23 грудня 2022 року вказаний Закон набрав чинності. Закон передбачає зупинення дії у відносинах з Росією та Республікою Білорусь Конвенції та Протоколу до неї, вихід із зазначеної Конвенції та Протоколу до неї.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 04 лютого 2023 року № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймаються на території України без спеціального посвідчення.

Зважаючи, що станом на 24 лютого 2022 року Конвенція і Протокол до неї у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь діяли, і виготовлені або засвідчені у вказаних країнах документи приймалися на території України без спеціального посвідчення, з прийняттям вказаної вище постанови Уряду документи цих держав і надалі приймаються на території України без спеціального посвідчення, але із застереженням щодо періоду, а саме лише під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Отже, вимога відповідача надати для зарахування стажу уточнюючих довідок, виданих підприємствами на підставі первинних документів, засвідчених апостилем згідно з Конвенцією, є необґрунтованою та не може бути підставою для обмеження особи у реалізації права на пенсійне забезпечення. Дії вказаної Держави не можуть бути легітимними підставами для нівелювання вже набутого особою трудового стажу.

Стосовно не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду проходження строкової служби з 01.01.1992 до 17.12.1993 та періоду роботи з 15.12.1993 до 29.12.1997, оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», то розірвання дипломатичних відносин не означає автоматичного розриву й консульських відносин і автоматичну денонсацію міжнародних договорів між державами.

13 березня 1992 року укладено Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст. 6 Угоди від 13.03.1992 передбачено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди провадиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також території колишнього СРСР за час до набрання чинності даної Угоди.

Тобто Угодою передбачено перспективне та ретроспективне регулювання, зокрема правовідносин щодо врахування до трудового стажу для цілей обчислення пенсії стажу набутого на території держав-сторін Угоди до її підписання та на території СРСР.

Згідно з постановою від 29 листопада 2022 р. № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Кабінет міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Ця постанова набрала чинності 02.12.2022.

Проте у ст. 13 Угоди від 13.03.1992 передбачено, що кожен учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди щодо цього учасника припиняється по спливу 6-місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цього Угоди не втрачають своєї сили і у разі її виходу з Угоди держави-учасниці, на території якої вони мешкають.

На спірні періоди роботи позивача з 01.01.1992 до 17.12.1993 та з 15.12.1993 до 29.12.1997 поширювалась дія Угоди від 13.03.1992, яка була чинною у цей період.

Зважаючи на викладене, виходячи із засад дії законів у часі, правової визначеності та передбачуваності та керуючись положеннями ст. 13 Угоди від 13.03.1992 період військової служби позивачки з 01.01.1992 до 17.12.1993 та період роботи з 15.12.1993 по 20.12.1997 в аптеці №84 підприємства «Фармація», що мали місце у період чинності вказаної вище Угоди, мають бути зараховані до її страхового стажу, що дає право на пенсію.

Щодо вимоги про зарахування у кратному обчисленні один місяць служби за півтора місяці періоду з 17.12.1990 до 17.12.1993 проходження служби в районах Крайньої Півночі згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445, Наказу Міністерства оборони СРСР від 05.05.1988 №150, відповідач зарахував до страхового стажу позивачки період її військової строкової служби з 17.12.1990 до 31.12.1991 в одинарному розмірі 1 рік 15 днів.

Відповідно до п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, зарахування до страхового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідок, в яких зазначено вказаний період роботи.

Відповідно до записів в особовій справі позивача у період з 17.12.1990 до 17.12.1993 остання проходила службу в районах Крайньої Півночі і згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445, Наказу Міністерства оборони СРСР від 05.05.1988 №150 їй підлягає зарахуванню у вислугу років на пенсію 1 місяць служби за півтора місяці.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445 внесено зміни до п.п. «д» п. 55 Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, затвердженої постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року, яким передбачено зарахування один місяць служби за півтора місяці.

Згідно з п. 7 Наказу Міністерства оборони СРСР від 05.05.1988 №150 визначено зараховувати з 1 січня 1988 року особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та жінкам, прийнятим у добровільному порядку на дійсну військову службу як солдати, матроси, сержанти і старшини, вислугу років на пенсію на пільгових умовах (один місяць служби за півтора) час служби в районах Крайньої Півночі, прирівняних до ним місцевостях та місцевостях СРСР з важкими кліматичними умовами, у яких раніше не було встановлено пільгове обчислення вислуги років, а також у місцевостях СРСР із несприятливими кліматичними умовами.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року визначено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Отже, зазначені вище накази Міністерства оборони СРСР та Ради Міністрів СРСР були чинними для України та Росії у спірні періоди служби та роботи позивачки, що також підтверджується записами в особовій справі позивача.

Урахувавши чинність Угоди від 13.03.1992 у спірні періоди роботи та служби позивачки та чинність зазначених вище наказів Міністерства оборони СРСР та Ради Міністрів СРСР, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що період служби позивача з 17.12.1990 до 17.12.1993 в умовах Крайньої Півночі підлягає зарахуванню до її страхового стажу у кратному обчисленні 1 місяць служби за півтора місяці. Тобто, 4 роки 6 місяців 2 дні.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 29.12.2014 до 29.12.2015, з 30.12.2015 до 19.12.2016 згідно з трудовою книжкою від 29.12.2014 ПК № 2740693, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та підтвердження первинними документами таких відомостей, а також відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Республіки Білорусь.

Республіка Білорусь є учасником вказаної вище Угоди від 13.03.1992. 4 грудня 1995 року укладено Угоду між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, яка для України набула чинності 11.02.1997. Угода була розірвана, згідно із Законом України № 3117-ІХ від 29.05.2023, проте вона була чинною упродовж відповідних періодів роботи позивачки та станом на дату звернення її з заявою про призначення пенсії.

Статтею 16 Угоди передбачено, що права громадян, набуті згідно з положеннями цієї Угоди, не втрачають своєї сили в разі її денонсації.

Згідно зі ст. 6 Угоди передбачено, що при призначенні пенсій зараховується трудовий (страховий) стаж, в тому числі і той, що дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, набутий по законодавству будь-якої з Договірних Сторін, в тому числі і до набуття чинності цієї Угоди, а також на території СРСР до 1 січня 1992 року. При цьому обчислення трудового (страхового) стажу проводиться по законодавству Договірної Сторони, яка призначає пенсію.

Національне законодавство України, зокрема ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, визначає, що трудовий стаж за загальним правилом підтверджується записами у трудовій книжці, і лише за її відсутності заявник може подати інші документи для підтвердження стажу роботи.

Записами трудової книжки позивачки від 29.12.2014 за №№1-5 підтверджується, що 29.121.2014 остання прийнята в ОДО «Алеан» на посаду завідуючої аптеки №3 5 категорії (наказ від 29.12.2014 №32/ок). 29.12.2015 звільнена за згодою сторін відповідно до ст.37 КЗОТ РБ. 30.12.2015 прийнята в Спільноту з додатковою відповідальністю «Аптека №53» на посаду фармацевта-рецептора аптеки другої категорії (наказ від 30.12.2015 №119-к). 03.05.2016 переміщена в аптеку 5 категорії (наказ від 03.05.2016 №72-к). 19.12.2016 звільнена за згодою сторін відповідно до п.1 ч.2 ст.35 Трудового кодексу Республіки Білорусь (наказ від 15.12.2016 №217-к).

Оскільки національним законодавством України передбачено, що основним документом на підтвердження трудового стажу є трудова книжка, вказані вище періоди підлягають врахуванню відповідачем до трудового стажу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 11 Угоди від 14 грудня 1995 року компетентні органи Договірних Сторін на безоплатній основі надають один одному правову допомогу в реалізації цієї Угоди, надають необхідну інформацію про чинне законодавство та його зміни, про обставини, які мають значення для призначення пенсій, а також вживають необхідні заходи для встановлення цих обставин.

Отже, відповідач мав повноваження перевірити достовірність записів у трудовій книжці позивача, інші відомості та вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, за наявності у цьому необхідності. Належні, достовірні та допустимі докази виконання відповідачем вказаного обов`язку відсутні. Отже, відповідач не довів, що дотримався встановленого законом порядку дій. Підтвердження чи не підтвердження факту сплати страхових внесків не повинно впливати на право позивачки на пенсію і врахування відповідних період страхового стажу.

Отже, відповідні періоди підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача незалежно від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Республіки Білорусь. Водночас покладення саме на позивачку ризику неможливості перевірки відомостей про її роботу, не відповідає вимогам ст. 44 Закону №1058-IV.

Тому періоди роботи позивачки з 29.12.2014 до 29.12.2015 - завідувачем аптеки Товариства з додатковою відповідальністю «Алеан» (Республіка Білорусь) та з 30.12.2015 до 19.12.2016 - фармацевтом Аптеки №53 (Республіка Білорусь) підлягають зарахуванню до її страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Інші висновки суду першої інстанції також є правильними, проте в апеляційній скарзі апелянт не висловлює щодо них заперечень.

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності своїх доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі №580/7050/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк