Справа № 160/28825/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період догляду за престарілою бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.08.1996 по 31.12.2004 рр., період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1996 р. та довідки № 19 від 12.09.2006 р. з 01.11.1991 р. по 21.08.1996 р. у Державному науково-виробничому підприємстві «СВІТ» та призначити пенсію по інвалідності III групи загального захворювання з моменту встановлення інвалідності, а саме з 28.04.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він 14.07.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання. Позивач посилається на те, що він багато років, а саме з 1996 по 2018 рік доглядав за своєю бабусею ОСОБА_2 , надав усі документи, що підтверджують такі обставини, а саме медичний висновок ЛКК № 348 від 21.08.2023р., рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 519| від 30.08.1996 року про призначення його піклувальником ОСОБА_2 , 1926 р.н., Пенсійний фонд склав акт, де свідки сусіди також підтвердили цей факт, але до стажу цей період не зараховано. Крім того, до стажу не зараховано період його роботи у Державному науково-виробничому підприємстві «СВІТ» на посаді електромонтажника з 01.11.1991 року, потім переведений на посаду водія з 03.05.1995 року по 21.08.1996 рік. при цьому факт його праці підтверджує дублікат трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1996 р., яку відповідач не прийняв і не взяв до уваги. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу вказані періоди, які підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим, оскаржуване рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачі надали відзиви на позовну заяву, в яких зазначають, що позовні вимоги не визнають, просять у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказують на те, що період роботи на підприємстві «СВІТ» не зараховано через відсутність підтверджуючих документів, так само щодо періоду догляду за бабусею, надані документи містять розбіжності та не можуть підтвердити факт догляду позивачем за бабусею.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.07.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності III групи загального захворювання.
27.09.2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про призначення пенсії та надав довідку медичного закладу, а саме Висновок ЛКК № 348 від 21.09.2023 в якому зазначено, що ОСОБА_2 за станом здоров`я та рекомендацій лікаря невропатолога потребує постійного стороннього догляду з 30 серпня 1996 року по 25 липня 2018 року.
11.10.2023 року позивач знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи від загального захворювання відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 87 від 19.10.2023 року Позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу на час звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності III групи загального захворювання відповідно до статті 32 Закону № 1058, вік позивача на дату настання інвалідності становить 47 років, страховий стаж відсутній. Дані в системі персоніфікованого обліку відсутні.

До страхового стажу позивача не зараховано:

- період роботи з 01.11.1991 по 21.08.1996 згідно довідки від 12.09.2006 № 19, у зв`язку з відсутністю підстави видачі довідки (потребує перевірки або підтвердження періоду роботи довідкою архівної установи або на підставі показань свідків).

- період догляду з 30.08.1996 по 25.07.2018 за престарілою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду від 14.07.2023 № 23, оскільки періоди проживання свідків по сусідству не співпадають з підтверджуючим періодом, зокрема: свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 20.01.2003, була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 16.07.2002 по 29.08.2012; свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 21.04.2000, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 06.03.2001.

Наведені обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

За правилами ст.23 Закону №1788-ХІІ, пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок:

а) трудового каліцтва або професійного захворювання;

б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, який набрав чинності 01.01.2004 р.

Відповідно до ч.1, 2 ст.30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Положеннями ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено: пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Згідно ч.1 ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп - від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.

Отже, обов`язковими умовами для призначення пенсії по інвалідності, відповідно до вказаної вище норми, у випадку встановлення інвалідності ІІІ групи, є вік - від 46 років до 48 включно років та 11 років страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Частиною другою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, спірними згідно до матеріалів справи є періоди роботи позивача на підприємстві «СВІТ» з 01.08.1992 по 21.08.1996 та період догляду за бабусею похилого віку з 30.08.1996 по 25.07.2018.

Згідно записів трудової книжки позивача, яка міститься у матеріалах справи, вбачається, що позивач працював роботи у Державному науково-виробничому підприємстві «СВІТ» на посаді електромонтажника з 01.11.1991 року, на посаді водія з 03.05.1995 року по 21.08.1996 рік.

Звільнений за сімейними обставинами оскільки літня бабуся потребувала догляду та піклування.

Факт роботи позивача підтверджено записами трудової книжки, довідкою № 19 від 12.09.2006 та рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 519 від 30.08.1996.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідачами не надано доказів нечинності записів трудової книжки позивача. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пенсійний орган не позбавлений права звернення з уточнюючими запитами до організацій та установ будь-якої форми власності за наявності необхідності отримати додаткову інформацію.

За таких обставин, суд вважає, що період роботи позивача у Державному науково-виробничому підприємстві «СВІТ» на посаді електромонтажника з 01.11.1991 року, на посаді водія з 03.05.1995 року по 21.08.1996 рік повинен бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період догляду за престарілою бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 9 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно пункту «є» статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Пунктом 10 Порядку № 637 передбачено, що час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі: інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.

Документами, що підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу.

Так, рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради №519 від 30.08.1996 ОСОБА_1 як онука, призначено піклувальником над ОСОБА_2 (інваліда ІІ групи).

Висновком ЛКК №348 від 21.08.2023 встановлено, що ОСОБА_2 за станом здоров`я та рекомендацій лікаря невропатолога потребувала постійного стороннього догляду з 30 серпня 1996 року по 25 липня 2018 року.

Актом обстеження фактичних обставин здійснення догляду №23 від 14.07.2023, складеним спеціалістами ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, на підставі показів свідків встановлено, що в період з 1996 по 2018 рік позивач здійснював догляд за бабусею ОСОБА_2 .

Отже, досліджені судом наявні в матеріалах справи докази, підтверджують факт догляду позивача за престарілою бабусею ОСОБА_2 , що потребувала догляду та піклування, й відповідно вказаний період повинен бути зарахований до стажу позивача.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 87 від 19.10.2023р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_5 , є необґрунтованим та протиправним, відповідно підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період догляду за престарілою бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.08.1996 по 31.12.2004 рр., період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1996 р. та довідки № 19 від 12.09.2006р. з 01.11.1991р. по 21.08.1996р. у Державному науково-виробничому підприємстві «СВІТ».

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію по інвалідності III групи загального захворювання з моменту встановлення інвалідності, суд зазначає, що спірне рішення відповідача-2 прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем, самостійно здійснивши розрахунок стажу позивача для призначення пенсії, суд перебере на себе повноваження Пенсійного фонду, який наділений дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), що є неприпустимим, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної вимоги.

Також на даному етапі зазначена вимога позивача є передчасною.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.10.2019р. по справі №804/3646/18.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням ч.2 ст.9 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на пенсію, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи по загальному захворюванню, з врахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі по 268,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 87 від 19.10.2023р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період догляду за престарілою бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.08.1996 по 31.12.2004 рр., період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1996 р. та довідки № 19 від 12.09.2006 р. з 01.11.1991 р. по 21.08.1996 р. у Державному науково-виробничому підприємстві «СВІТ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи по загальному захворюванню, з врахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) судові витрати у розмірі 268,40грн. (двісті шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, вул.Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) судові витрати у розмірі 268,40грн. (двісті шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова