Справа № 240/27398/22
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 лютого 2024 року

Київ

справа № 240/27398/22

адміністративне провадження № К/990/6568/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Васильєвої І.А.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.С.К. Україна» на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 (в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу) у справі № 240/27398/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.С.К. Україна» до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Суд першої інстанції позов задовольнив, визнав протиправними та скасував рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язав їх зареєструвати. Здійснив розподіл судових витрат: стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь ТОВ «Б.С.К. Україна» судовий збір у розмірі 4962 грн та 1500 грн витрат на професійну правову допомогу; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ДПС на користь ТОВ «Б.С.К. Україна» судовий збір у розмірі 4962 грн та 1500 грн витрат на професійну правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ГУ ДПС скасував рішення суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС 1500 грн витрат на правничу допомогу та в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ДПС 1500 грн витрат на правничу допомогу. В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 залишив без змін.

20.02.2024 до суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.С.К. Україна», в якій позивач просить скасувати постанову апеляційного суду в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу і залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

При цьому, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за скаргою на судове рішення лише в частині здійсненого розподілу судових витрат, тобто в частині, яка не пов`язана із вимогами адміністративного позову, вирішальним є питання можливості касаційного оскарження судових рішень по суті спору, тобто в частині, пов`язаній із вимогами адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі наведеного, оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа дійсно є справою незначної складності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі міститься посилання на те, що у цій справі наявні винятки, передбачені пунктами "а" і "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Так, на переконання позивача, ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки грубі порушення норм процесуального законодавства судом апеляційної інстанції не можуть залишатися в силі, адже призведуть до порушення права на справедливий суд, порушення права учасника процесу на відшкодування понесених судових витрат тощо. Правильне вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у спорах із суб`єктами владних повноважень становить значний суспільний інтерес. Крім того, ця справа має виняткове значення для ТОВ «Б.С.К. Україна», оскільки позивач вже тривалий час страждає від свавільних дій та рішень контролюючих органів і єдиним можливим способом захисту його прав є звернення до суду із залученням спеціаліста, який надає професійну правничу допомогу.

Питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Тобто слово "фундаментальне" несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш істотними для такої практики та формування її однаковості. За змістом підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Скаржник не обґрунтував, в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Посилання скаржника на наявність обставин, передбачених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не містять достатніх обґрунтувань, а отже, не можуть сприйматись судом як виключний випадок.

У цілому обґрунтування наявності винятків зводиться лише до незгоди з результатом розгляду питання розподілу судових витрат на правничу допомогу конкретно у цій справі, що суперечить правовому змісту підпунктів "а" і "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасоване в апеляційному порядку, а вирішене судом апеляційної інстанції питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є невід`ємною частиною основного судового рішення по суті позовних вимог, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.С.К. Україна» на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 (в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу) у справі № 240/27398/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.С.К. Україна» до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали суду надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Л.І. Бившева І.А. Васильєва