Справа № 932/9943/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 932/9943/23 Провадження №2-а/932/296/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Кирилішиній В.Д.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача - Жарої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко Володимир Олександрович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії 1ДІ №00428734 від 12.10.2023 року. Позов обґрунтовує тим, що він здійснив зупинку свого транспортного засобу - автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приблизно об 11.45 години на краю проїзної частини біля в`їзду у двір будинку АДРЕСА_1 з дотриманням Правил дорожнього руху для надання переваги у русі та пішов шукати власника автомобіля, який заблокував в`їзд у двір вказаного будинку. Приблизно через п`ять хвилин побачив біля автомобіля інспектора з паркування, який фотографував його автомобіль та повідомив про те, що власника буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. В той же день він звернувся за правовою допомогою, адвокат наступного дня 12.10.2023 року направила клопотання про повідомлення належним чином ОСОБА_1 про дату та місце розгляду повідомлення інспектора про притягнення до адміністративної відповідальності. Однак з`ясувалося, що 12.10.2023 року інспектором вже винесено постанову серії 1ДІ № 00428734, якою позивача визнано винним за ч. 3 ст. 122 КУпАП, копію якої було отримано на запит адвоката тільки 27.10.2023 року. Проти постанови заперечує, оскільки відсутня подія правопорушення, позивач не порушив вимоги ПДР, а надавав перевагу у русі іншому транспортному засобу, відсутня подія та склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, постанова містить відомості, які не відповідають дійсності - фактичне розташування автомобіля - тротуар по вул. Короленка, координати розташування автомобіля не відповідають реальному місцю здійсненої фотофіксації, за координатами фотофіксації розташований будинок АДРЕСА_2 ; справу розглянуто з порушенням прав позивача за наявності клопотання про участь позивача та його адвоката. Тому просить постанову скасувати, стягнути на його користь судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач не порушував вимоги ПДР, автомобіль стояв без порушення вимог ПДР, на заперечення позивача інспектор з паркування не реагував. Йому інкриміновано зупинку транспортного засобу менш, ніж за 10 м. від виїзду з прилеглої території, однак цей виїзд, якщо він там є , був заблокований іншим автомобілем, щодо якого не було складено жодної постанови відповідачем ( є відповідна відповідь) та цей автомобіль не був евакуйований, як такий що перешкоджає руху транспортних засобів.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що заперечує проти задоволення позову з таких підстав, що 11.10.2023 року інспектором Величком В.О. було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме, зупинка транспортного засобу менш , ніж за 10 метрів від виїзду з прилеглої території транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою м. Дніпро, вул. Короленка, 21, чим порушено вимоги п.п. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху. За результатами розгляду справи було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ №00428734 від 12.10.2023 року. З матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що позивачем розташовано транспортний засіб безпосередньо біля місця виїзду з прилеглої території, менш, ніж за 10 м. Заперечує відповідач проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки сума витрат є завищеною, не співмірною, справу визначено судом розглядати у спрощеному провадження, при цьому сам позивач є адвокатом.

Третя особа - інспектор з паркування Величко В.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про судовий розгляд за його відсутності, проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача , представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке:

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ №00428734 від 12.10.2023, винесеної інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величком В.О., ОСОБА_1. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення вимог п.п. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху за обставин: 11.10.2023 року о 12.06 години транспортним засобом TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, 21, чим порушено вимоги п.п. «и» п.15.9 Правил дорожнього руху України в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглих територій.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Згідно ч. 3 ст. 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом міської ради посадові особи виконавчих органів міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до ч. 3 ст. 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, на місці вчинення правопорушення).

Згідно ч. 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (ПДР України), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Абзацом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у вигляді накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, задля висновку про наявність в діях особи складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху, посадова особа, що розглянула справу про адміністративне правопорушення, мала пересвідчитись про те, що порушення правила зупинки потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем порушень пункту 15.9 «и» Правил дорожнього руху в частині зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій і безпосередньо в місці виїзду, а також, що таке порушення, якщо воно мало місце, потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1.10 ПДР прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Як зазначено у пункті 10.2 Правил дорожнього руху, до прилеглих територій належать виїзди на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій.

Згідно з пунктом 15.9 зупинка забороняється: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Фотознімки із відображенням автомобілю марки засобом TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , надані відповідачем як докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, суд визнає як неналежні докази, зважаючи на те, що такі фотознімки не містять інформації щодо того, що автомобіль позивача припаркований у місті виїзду чи в`їзду з прилеглої території: до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них. З фотознімків вбачається, що безпосередньо в місті в`їзду чи виїзду з прилеглої території припаркований інший автомобіль, який не був евакуйований посадовою особою відповідача , як такий , що перешкоджає руху, щодо нього не було винесено відповідної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, позиція позивача щодо тимчасової зупинки свого автомобіля для знаходження водія автомобіля, який закрив в`їзд, не спростована.

В даному випадку матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту зупинки автомобіля позивача менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, чи, дійсно, там є діючий в`їзд чи виїзд з прилеглої території та автомобіль позивача створював перешкоди для руху. Тобто відсутні докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності свого рішення.

З урахуванням відсутності належних та достатніх доказів вчинення позивачем порушення п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху України, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що з наданих позивачем доказів щодо витрат на правничу допомогу, встановлено, що його витрати складають в суді першої інстанції 4000 гривень за: збір доказів, підготовка та направлення адвокатських запитів, клопотань - 1500 грн.; підготовка та подання позову - 1500 грн.; участь у судовому засіданні - 1000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 13.10.2022 року, одна квитанції Monobank про перерахування 4000,00 грн. адвокату позивачем; акт приймання-передачі послуг від 06.11.2023 року.

Статтею 134 КАС України передбачено, що 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти такої суми судових витрат - 4000 грн., посилаючись на її неспівмірність зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та значенням спору для сторони.

Суд вважає, що з урахуванням наведених доводів відповідача слід зменшити суму витрат, що підлягає відшкодуванню до 3500 гривень, оскільки, на думку суду, збір доказів та аналіз законодавства охоплюється процесом підготовки позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, керуючись, принципами справедливості та верховенства права, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу - 3500,00 гривень та судовий збір - 536,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 122, 222, 251, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко Володимир Олександрович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ №00428734 від 13.10.2023 року, винесену інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величком В.О., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути із Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн., витрати на правничу допомогу 3500,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.С.Овчиннікова