Справа № 420/496/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/496/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року, прийняту у складі суду судді Хурси О.О. в місті Одеса, по справі за позовом керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв`язок» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв`язок» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року адміністративний позов керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв`язок» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві без розгляду. .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, виконуючий обов`язки керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що чинне законодавство не містить вимоги про необхідність долучення до позовної заяви поданої прокурором в порядку представництва інтересів держави в суді наказу про призначення прокурора на посаду.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з положень п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, згідно яких позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що до суду не було надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена особа займає посаду керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області та має право підписувати позови до суду.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» врегульоване питання представництва інтересів громадянина або держави в суді, відповідно до ч. 1 якої представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Абзацами 1 та 2 частини 2 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 5 КАС України зазначено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст. 169 цього Кодексу.

Положеннями п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У контексті обставин даної справи, апеляційним судом встановлено, що позов було подано керівником окружної прокуратури, звертаючись до суду, прокурор зазначив своє посадове становище та належним чином виснував, в чому він вбачає порушення інтересів держави, а тому, з урахуванням положень частини 1 статті 24 Закону України «Про прокуратуру», позивач наділений відповідною адміністративною процесуальною дієздатністю та мав право на підписання вказаного позову.

Висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позову, ґрунтуються виключно на тому, що до суду не було надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена особа займає посаду керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області, що не віднесено до виключного переліку підстав для повернення позовної заяви, передбаченого п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що чинне законодавство не містить вимоги про необхідність долучення до позовної заяви поданої прокурором в порядку представництва інтересів держави в суді наказу про призначення прокурора на посаду.

Натомість, до апеляційного суду було надано копію наказу Одеської обласної прокуратури від 12 березня 2021 року №662к про призначення ОСОБА_1 на посаду керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області строком на п`ять років.

Крім того, висновки суду першої інстанції про результати дослідження Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом є неспроможними, адже зазначений код ЄДРПОУ належить Одеській обласній прокуратурі, а Подільська окружна прокуратура Одеської області не зареєстрована як окрема юридична особа.

Вищенаведені обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № N 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain» (заява №28090/95), «Beles and others v. the Czech Republic» (заява № 47273/99), «RTBF v. Belgium» (заява №50084/06).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та порушенні норм матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 312, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року по справі за позовом керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв`язок» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу за адміністративним позовом керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудзв`язок» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко