Справа № 127/37459/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/37459/23

Головуючий у І інстанції: Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

27 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Мокрак С.А.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2024 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову №392 від 31.08.2023, про притягнення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 210 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210 КУпАП, - закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою від 31.08.2023 року № 392 винесеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1190,00 грн.

У постанові зазначено, що 25.08.2023 року до Вінницького ОМТЦК та СП працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 під час проведення звірки облікових даних виявлено, що згідно з повісткою № НЕ256 та актом відмови від 07.07.2023 року вих.. № 5531/1 здійснено оповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибуття 10.07.2023 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1 за викликом для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду ОСОБА_1 у визначену дату та час не з`явився, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що потягло неможливість встановлення його призначення на особливий період, чим порушив ч.2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.2 п.1 Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, Указів Президента України № 65/2022, № 69/2022, від 25.02.2022 року, № 342/2022 від 17.05.2022 року, № 574/2022 від 12.08.2022 року, № 758/2022 від 07.11.2022 року, № 59/2023 від 06.02.2023 року, № 255/2023 від 02.05.2023 року. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП (а.с.4).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що повістка № НЕ 256 не відповідає вимогам Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 (додаток 11).

Також суд зазначив, що форма і порядок складання акту № 5531/1 від 07.07.2023 року Вінницького ОМТЦК та СП не передбачена Порядком організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, повноваження щодо складання подібного документу не визначено у повноважених органів ТЦК та СП згідно Положення, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2023 року № 154.

На думку суду, відповідачем повно, всебічно та об`єктивно не розглянуто справу про адміністративне правопорушення, зокрема, не прийнято до уваги те, що у вказаний в оскаржуваній постанові період ОСОБА_1 з`являвся до Вінницького міського ТЦК та СП, проходив там військово-лікарську комісію та не ухилявся від органів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, постанова №392 від 31.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП винесена з порушенням норм чинного законодавства, а за наслідком є неправомірною.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 вказаної статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно правових положень ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

У свою чергу, поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, підставою для звернення до суду із даним позовом є незгода позивача з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності від 31.08.2022 №392.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення №354 від 25.08.2023 містить підпис позивача як особи, відносно якої його складено.

Оскаржувана постанова Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.08.2023 №392 так само містить підпис ОСОБА_3 про отримання оскаржуваної постанови 31.08.2023. (а.с.32).

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 31.08.2023 №392 подано до суду 01.12.2023, тобто позивачем пропущений встановлений статтею 286 КАС України десятиденний строк звернення до суду.

В заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом (а.с.15) позивач посилається на досудове вирішення спору та оскарження постанови до начальника Вінницького ОМТЦК та СП та повернення позовної заяви ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2023. Позивач вважає, що ним не пропущений строк звернення до суду з даним позовом, з підстав вжиття заходів щодо досудового врегулювання спору, та що не закінчився тримісячний строк з дня вручення йому рішення за результатами його скарги на рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд, в контексті спірних правовідносин зазначає, що Верховним Судом неодноразово надавалась оцінка поважності причин пропуску строку звернення позивачами до суду, встановленого статтею 288 КУпАП, в обґрунтування поновлення якого останні посилалася на досудове врегулювання спору шляхом звернення зі скаргою на постанову про адміністративне правопорушення до відповідного органу.

Зокрема така позиція Верховного Суду щодо вказаного питання, викладена у постановах від 23.09.2022 по справі №750/10714/21 та від 07.12.2020 по справі №522/14986/19.

Так, у вищенаведених постановах Судом зазначено, що вказаною нормою передбачено право вибору особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, звернення особи до відповідного органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав. Враховуючи наведену позицію Верховного Суду звернення зі скаргою до відповідного органу не є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду із позовом про визнання протиправною постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Варто зазначити, що пропуск строку звернення до суду не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 122 КАС України, особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Таким чином, звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що підтверджує відсутність підстав для встановлення тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом.

У рішенні від 13.12.2011 №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Позивачем у межах даної справи суду не було надано належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Також колегія суддів зазначає, що подання позовної заяви, а в подальшому повернення первинної позовної заяви не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду. Крім того, позивач не був позбавлений права оскаржити ухвалу про повернення позовної заяви в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач не навів належних доказів поважності пропуску десятиденного строку передбаченого ст. 286 КАС України.

Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що даний позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.