Справа № 200/339/24
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року Справа№200/339/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 25.12.2023 року № 41, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за заявою позивача про призначення пенсії від 20.12.2023 року № 9136;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 20.12.2023 року № 9136, зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи:

з 13.07.2020 по 31.07.2020 року - на посаді горноробочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» Міністерства енергетики та захисту довкілля України;

з 29.10.2020 по 30.10.2020 року - на посаді горноробочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» Міністерства енергетики та захисту довкілля України;

з 24.02.2022 по 20.07.2022 року - на посаді горноробочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» Міністерства енергетики та захисту довкілля України;

з 01.10.2023 по 20.12.2023 року ( по день звернення за призначенням пенсії ) - на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті ВАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ВП ШУ «Дніпровське», а також застосувавши Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та прийняти рішення про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 20.12.2023 року № 9136.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.12.2023 він звернувся через ВЕБ портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з додаванням всіх необхідних документів. 25.12.2023 він отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за № 41 про відмову в призначенні пенсії, за недостатністю пільгового стажу відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того позивачу була надана форма РС-право, відповідно до якої він встановив, що відповідачем не були враховані до пільгового стажу періоди роботи: з 13.07.2020 по 31.07.2020 - на посаді горноробочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» Міністерства енергетики та захисту довкілля України; з 29.10.2020 по 30.10.2020 - на посаді горноробочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» Міністерства енергетики та захисту довкілля України; з 24.02.2022 по 20.07.2022 - на посаді горноробочого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1» Міністерства енергетики та захисту довкілля України; з 01.10.2023 по 20.12.2023 року ( по день звернення за призначенням пенсії ) - на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті ВАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ВП ШУ «Дніпровське». Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки всі вказані періоди підтверджуються записами в його трудовій книжці. Вказане і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідач заперечуючи проти позову, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач звернувся 20.12.2023 до територіальних органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах. Розгляд звернення позивача за принципом екстериторіальності здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на підставі документів, які були надані до заяви, скановані та внесені до електронної пенсійної справи. Рішенням Відділу призначення пенсій пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.12.2023 № 41 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на момент звернення позивач не набув встановленого законодавством необхідного пільгового стажу.

Крім того відповідач зазначає, що на момент звернення позивачу виповнилося повних 45 років. Страховий стаж становить 49 років 0 місяців 14 днів, в тому числі пільговий стаж роботи (ст. 14-25) та Список № 1 - 22 роки 0 місяців 9 днів, роботи підземні провідні професії (20) - 9 років 0 місяців 13 днів. Згідно з результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Враховуючи вищевикладене, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на момент звернення позивач не набув, встановленого законодавством, необхідного пільгового стажу та зазначено, що матиме право на пенсійну виплату 13.11.2028 року.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про залучення співвідповідача відмовлено.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 13.12.1995.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.07.2022 № 1216-, виданої Управлінням соціального захисту населення Павлоградської міської ради.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 позивач у спірні періоди працював:

- з 02.11.2015, що охоплює спірний період з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 29.10.2020 по 30.10.2020, з 24.02.2022 по 20.07.2022 у Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на посаді горноробочого очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Записів щодо звільнення позивача з цієї посади трудова книжка не містить.

У трудовій книжці мається відмітка про атестацію робочих місць за Списком № 1.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2022 № 228, виданої Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», позивач у період з 01.04.2014 по 23.02.2022 виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем в шахті за професією, посадою гірник очисного забою підземний підземної дільниці, що передбачена Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1, підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

При цьому у вказаній довідці вказано, що позивач з 13.07.2020 по 31.07.2020; 29.10.2020; 30.10.2020 перебував у вимушеному простої. З 24.02.2022 підприємство знаходиться у простої згідно з наказом по підприємству № 187/1 від 24.02.2022 у зв`язку з бойовими діями. У відпустці без збереження заробітної плати не знаходився.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_4 позивач прийнятий на роботу у Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 21.07.2022, що охоплює спірний період з 01.10.2023 по 20.12.2023, гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

У трудовій книжці мається відмітка про атестацію робочих місць за умовами праці, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.12.2023 № 818, виданої Виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», позивач у період з 21.07.2022 по 13.12.2023 (дата видачі довідки) виконує роботу з метою видобутку вугілля № 5 з повним робочим днем у шахті за професією гірник очисного забою підземний дільниці з видобутку вугілля № 5 з повним робочим днем у шахті.

Також у вказаній вище довідці зазначено, суміщення професій не було. Відпустка без збереження заробітної плати не надавалась. Дана професія підтверджена результатами атестації робочих місць: наказ № 580тр від 28.01.2022.

20.12.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказана заява зареєстрована за № 9136.

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

25.12.2023 за наслідками розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення № 41, яким позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на момент звернення позивач не набув, встановленого законодавством, необхідного пільгового стажу.

Також у вказаному рішенні вказано, що вік заявника 45 років. Страховий стаж становить 49 років 0 місяців 14 днів, в тому числі пільговий стаж роботи (ст.14-25) та СП №1 - 22 роки 0 місяців 9 днів, роботи підземні провідні професії (20) - 9 років 0 місяців 13 днів. Позивач на момент звернення працює. Дата з якої матиме право на пенсійну виплату - 13.11.2028.

При цьому, будь-якої конкретизації періодів, які відповідач не зараховує до пільгового стажу позивача, оскаржуване рішення не містить, як і не містить мотивів та правових підстав такого незарахування.

Наданий до справи розрахунок стажу позивача (форма РС-право) свідчить про те, що на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, за підрахунками відповідача, страховий стаж позивача складав 27 років 5 місяців 9 днів (а не 49 років 0 місяців 14 днів, як зазначається в оскаржуваному рішенні), пільговий стаж позивача за Списком № 1 складав 22 роки 0 місяців 10 днів, роботи підземні провідні професії (20) - 9 років 0 місяців 13 днів.

Крім того, як убачається з форми РС-право, до пільгового стажу позивача не зараховані періоди: з 13.07.2020 по 31.07.2020; з 29.10.2020 по 30.10.2020; 24.02.2022;

При цьому період з 24.02.2022 по 20.07.2022 року; з 01.10.2023 по 20.12.2023 у формі РС-право відсутній.

Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 10 років (форма РС-право).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року - не менше 24 років у чоловіків. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Також право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється положеннями статті 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ), однак із урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15).

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи - чоловікам.

Таким чином, на позивача при визначенні його права на пенсію за віком на пільгових умовах розповсюджується дія як Закону № 1058-IV, так і Закону № 1788-ХІІ.

Разом з цим, норми Закону № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ, як було вказано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, регулюють одне і те ж коло відносин та явно суперечать один одному, що порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, за яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги обставини справи, у цьому разі підлягають застосуванню положення Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15), як більш сприятливі для позивача з точки зору вимог до мінімального стажу роботи (страхового стажу).

Так, матеріали справи та наведені вище у цьому рішенні обставини свідчать, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах страховий стаж позивача складав понад 25 років, а пільговий стаж позивача за Списком № 1 - понад 22 роки.

Отже, позивач має більше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці (Список № 1) та, з огляду на положення пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, має право на зменшення передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Враховуючи те, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах вік позивача становив 45 років та застосувавши положення пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ стосовно зменшення пенсійного віку, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 13.07.2020 по 31.07.2020; з 29.10.2020 по 30.10.2020; 24.02.2022; з 24.02.2022 по 20.07.2022 року; з 01.10.2023 по 20.12.2023, суд зазначає наступне.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Судом встановлено, що у трудових книжках позивача наявні всі записи про його трудову діяльність у спірні періоди, які виконані чітко, без виправлень, за загальними правилами ведення трудової книжки.

У постанові від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а Верховний Суд прямо зауважив на тому, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Як убачається з форми РС-право, до пільгового стажу позивача не зараховані періоди: з 13.07.2020 по 31.07.2020; з 29.10.2020 по 30.10.2020; 24.02.2022.

При цьому період з 24.02.2022 по 20.07.2022 року; з 01.10.2023 по 20.12.2023 у формі РС-право відсутній.

Під час розгляду справи судом встановлено, що трудова книжка позивача містить інформацію, що позивач у спірні періоди виконував роботи гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

Також, Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) також містять інформацію про спеціальний стаж позивача за періоди роботи з 2000 року по лютий 2022 року, за кодом підстави ЗП3014А1, ЗП3014А2. Страхові внески за спірні періоди сплачувались.

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі - Порядок №454):

- під кодом ЗПЗ014А1 обліковується спеціальний стаж працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років;

- під кодом ЗПЗ014А2 обліковується спеціальний стаж працівників провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

З наданих до суду документів не убачається можливим визначити причини відмови у зарахуванні цих періодів до пільгового підземного стажу позивача при виконанні ним підземних робіт з повним робочим днем під землею на посаді «гірника очисного забою».

В періоди роботи позивача з 13.07.2020 по 31.07.2020; з 29.10.2020 по 30.10.2020; 24.02.2022; з 24.02.2022 по 20.07.2022; з 01.10.2023 по 20.12.2023, застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Згідно підрозділу 1 розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 визначені Працівники: зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Проте, ані в спірному рішенні відповідача, ані у відзиві не зазначено, які саме періоди роботи позивача не зараховано до пільгового та страхового стажу, лише вказано про те, що зараховано всі періоди роботи.

При цьому судом встановлено, що у період з 13.07.2020 по 31.07.2020; з 29.10.2020 по 30.10.2020 позивач перебував у вимушеному простої, що убачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2022 № 228, виданої Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1».

Так, у листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 зазначено, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Цим листом Міністерство соцполітики роз`яснило, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а.

Слід зазначити, що сукупна кількість днів простою не перевищує одного місяця в календарному 2020 році, проте, відповідачем їх до пільгового стажу не зараховано без зазначення причин та вчинення передбачених законом дій для з`ясування зв`язку із виробничою необхідністю.

При цьому, Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) підтверджується відрахування страхових внесків у спірні періоди за повний місяць.

Отже, відповідачем протиправно не зараховано період вимушеного прогулу з 13.07.2020 по 31.07.2020 та з 29.10.2020 по 30.10.2020.

Щодо періоду роботи позивача з 24.02.2022 по 20.07.2022, суд зазначає наступне.

У матеріалах справи міститься довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2022 № 228, виданої Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», у якій зазначається, що підприємство знаходиться у простої з 24.02.2022 згідно з наказом по підприємству від 24.02.2022 № 187/1 у зв`язку з бойовими діями.

Право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк або подання додаткових документів має застосовуватися органом Пенсійного фонду з урахуванням пункту 1 статті 7 Закону №1058, згідно з яким загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду. Тобто у разі можливості усунення недоліків у поданих документах, орган Пенсійного фонду має повідомити про це зацікавлену особу та зажадати такого усунення, а не відмовляти одразу з формальних підстав. Відмова у призначенні (перерахунку) пенсії повинна свідчити про відсутність у особи відповідного права, бути остаточною на час розгляду відповідного звернення компетентним органом. Таке відповідатиме принципу правової визначеності та належного урядування, про необхідність дотримання яких неодноразово вказувалося у рішеннях ЄСПЛ.

Не зважаючи на наявність відповідного права, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можливо було б підтвердити період простою Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське 1».

Таким чином, суд доходить висновку, що належними та допустимими доказами (трудовою книжкою, довідкою Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське 1») підтверджується період простою з 24.02.2022, а тому період роботи позивача саме з 24.02.2022 по 24.03.2022 - один місяць простою в календарному році, має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 24.02.2022 по 24.03.2022. Позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу періоду з 25.03.2022 по 20.07.2022, задоволенню не підлягають, оскільки період простою перевищує 1 місяць за рік.

Що стосується періоду роботи позивача з 01.10.2023 по 20.12.2023, судом встановлено наступне.

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) у період з 01.10.2023 по 20.12.2023 відсутня інформація про нарахування заробітної плати та страхових внесків за такий.

За статтею 1 Закону № 1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 3, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За частиною дванадцятою статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

За п. 2 частини першої статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Згідно зі статтею 106 Закону № 1058-XV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п.2 ч.1 ст.4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків, відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії позивача періодів його роботи. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду в постановах від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 4 червня 2019 року у справі № 235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17.

Таким чином період роботи з 01.10.2023 по 20.12.2023 повинен бути зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача.

Враховуючи те, що рішення відповідача від 25.12.2023 № 41 не містить у собі жодної конкретизації щодо незарахованих до пільгового стажу позивача періодів роботи, посилання на норми діючого законодавства, які стали підставою для незарахування певних періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком № 1, у змісті рішення відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи, суд доходить висновку про протиправність такого рішення та наявність правових підстав для його скасування.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача при розгляді його заяви про призначення пенсії врахувати Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

Відповідно до Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Листом від 2 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 12 вересня 2018 року № 1209-27 Міністерство соціальної політики України визначило, що до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону № 1058, органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України № 1058 мають враховувати роз`яснення Міністерства соціальної політики України № 8.

Разом із цим суд зазначає, що згідно преамбули Закону № 1058- IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Суд зауважує, що Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 надані на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 81 від 22 лютого 1992 року, яка, визначаючи компетенцію урядових органів щодо певного кола питань, не містить норм права, якими регулюються спірні відносини у даній справі.

Таким чином, вказані Роз`яснення не є нормативним актом, а тому не є обов`язковими для застосування пенсійним органом при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду щодо обчислення страхового стажу особи та призначення пенсії за віком відносяться до виключної компетенції відповідача.

Відповідачем взагалі не було надано оцінки в оскаржуваному рішенні відомостям про трудову діяльність позивача щодо спірних періодів, що позбавляє можливість суду здійснити контроль дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та прийняти рішення зобов`язального характеру про зарахування пільгового стажу та призначення пенсії за віком. Протилежний підхід призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судоинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема-функції щодо призначення пенсії.

У свою чергу, суд зазначає, що оскільки процедура вирішення питання про призначення пенсії не закінчена, суд не може обрати спосіб захисту визначений позивачем.

Відтак, враховуючи, що тим обставинам, які були встановлені судом належна оцінка відповідачем як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявнику, не надавалася, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахування правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного способу відновлення порушеного права позивача, суд вважає за належне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 25.12.2023 № 41 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 20.12.2023 № 9136 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням конкретної кількості днів для зарахування до пільгового стажу позивача, або відмови у зарахуванні таких днів до пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи та з посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та з яких конкретно причин.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума судового збору у розмірі 484,48 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів (з), вул. Саєнка Андрія, 10) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.12.2023 № 41 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 № 9136 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням конкретної кількості днів для зарахування до пільгового стажу позивача, або відмови у зарахуванні таких днів до пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи та з посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та з яких конкретно причин.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів (з), вул. Саєнка Андрія, 10) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 копійок на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 27 лютого 2024 року.

Суддя Т.О. Шувалова