Справа № 560/9166/23
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 560/9166/23

адміністративне провадження № К/990/39515/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №560/9166/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.06.2023 (головуючий суддя: Салюк П.І.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 (колегія у складі: головуючого судді: Граб Л.С., суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С.),-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціальних виплат і компенсації Корабельного району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціальних виплат і компенсації Корабельного району ДПСЗН Миколаївської міської ради, щодо виплати допомоги на проживання ОСОБА_2 з березня по грудень 2022 року;

- зобов`язати Управління соціальних виплат і компенсації Корабельного району ДПСЗН Миколаївської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 від 29.04.2022, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , з березня по грудень 2022 року;

- визнати незаконною вимогу Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації, яка висунута в листі за вих. №87/01-22 від 31.03.2023, щодо повернення виплачених коштів в сумі 12 000 грн на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 .

2. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що має право на виплату допомоги відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Вважав, що така допомога, як внутрішньо переміщеній особі мала складати з березня 2022 по грудень 2022 (10 місяців х 2000 грн. + 10 місяців х 3000 грн. (на дитину) - 50000 грн, однак фактично отримала лише 22000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціальних виплат і компенсації Корабельного району ДПСЗН Миколаївської міської ради, Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління соціальних виплат і компенсації Корабельного району ДПСЗН Миколаївської міської ради, щодо виплати допомоги на проживання ОСОБА_2 з березня по грудень 2022 року та зобов`язання Управління соціальних виплат і компенсації Корабельного району ДПСЗН Миколаївської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 від 29.04.2022 яка діє в інтересах ОСОБА_2 , з березня по грудень 2022 року - повернуто позивачу. Повернуто ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн, сплачений відповідно до квитанції від 16.05.2023 №.

4. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

5. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з серпня 2022 року позивач перемістилась до м. Миколаїв, про що не повідомила Управління соціального захисту населення Хмельницької РДА, яке продовжувало виплату допомоги. Отже, приймаючи оскаржену вимогу Управління соціального захисту населення Хмельницької РДА, яка вказана в листі за вих. №87/01-22 від 31.03.2023, щодо повернення виплачених коштів в сумі 12000 грн на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 , відповідач діяв в межах наданих йому повноважень на підставі норм чинного законодавства, а тому таке рішення є правомірним, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

6. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.06.2023 змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову. В решті рішення залишено без змін.

7. Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з матеріалів справи з`ясовано, що позивач у серпні 2022 року через Портал «Дія» повідомила УСВК Корабельного району ДПСЗН Миколаївської міської ради про зміну місця проживання, що підтверджується копією довідки переселенця №4804-. Вказана обставина підтверджується і відповідачем у листі від 31.03.2023 №87/01-22. Таким чином, ОСОБА_1 при зміні місця проживання, через Портал «Дія» повідомила про це уповноважений орган за новим місцем проживання, тобто виконала вимоги Порядку №509. В той же час, п.11 Порядку №509 регламентовано, що у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. При цьому, оскаржувана ОСОБА_1 вимога, не є правовим документом, який установлює відповідальність для позивача, та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України. Зважаючи на те, що оскаржувана позивачем вимога на момент звернення з цим позовом до суду не порушує прав, свобод або інтересів останньої, що на підставі наведених вище положень частини першої статті 5 КАС України унеможливлює розгляд такої у порядку адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційного суду вважала, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не погодилась з висновками суду першої інстанції в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погодившись із такими судовими рішеннями, позивачка через підсистему «Електронний Суд» звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій скаржниця просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в частині визнання незаконною вимоги Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації, яка висунута в листі за вих.№87/01-22 від 31.03.2023.

8. В обґрунтування своїх вимог, скаржниця зазначає, що вона, перемістившись до нового місця перебування, засобами Порталу «Дія» повідомила органи державної влади про своє нове місце перебування. Також зазначає про необхідність застосування положень ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Оцінка даній нормі права, на думку скаржника, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції також не надавалась. Відповідно і не наводились обґрунтування у зв`язку з чим судом фактично відмовлено у застосуванні даної норми права.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Вказану касаційну скаргу зареєстровано в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

10. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у цій справі визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.

11. Ухвалою Верховного Суду від 28.11.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.06.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі за вищезазначеним позовом.

12. Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Як встановлено судами попередніх інстанції, згідно Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб в Хмельницькому районі ОСОБА_1 з квітня 2022 року знаходилась на обліку, як внутрішньо переміщена особа за зареєстрованим місцем тимчасового перебування: АДРЕСА_1 .

14. 29.04.2022 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам засобами Порталу «Дія».

15. Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 10.05.2022 відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» Управлінням призначено позивачу вищезазначену допомогу з 01.03.2022 в сумі 2 000,0 грн. щомісячно.

16. В серпні 2022 року позивач змінила своє місце перебування.

17. Листом Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації від 31.03.2023, повідомлено позивача, що оскільки остання з вересня 2022 року отримала статус ВПО в іншому районі (район 4804), то втратила правову підставу отримувати допомогу на проживання в Хмельницькому районі (район 6805) з вересня 2022 року. Також повідомлено про переплату коштів за період з вересня 2022 року по лютий 2023, що складає 12 000,0 грн. та вказано, що кошти необхідно повернути.

18. Вважаючи таку вимогу Управління соціального захисту населення Хмельницької РДА незаконною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

21. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Статтею 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII) передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

23. Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

24. Частиною першою статті 5 Закону № 1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

25. Водночас статтею 14 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

26. Відповідно до пункту 1 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі - Порядок № 332) цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

27. Пунктом 2 Порядку №332 визначено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204.

28 Згідно з пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 р. заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації.

29. Відповідно до пункту 5 Порядку №332 (в редакції станом на вересень 2022 року) передбачалося, що внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.

30. Згідно з пунктом 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509 (далі Порядок № 509) з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики, до якої вноситься така інформація: прізвище, ім`я, по батькові, громадянство; дата, місце народження; стать; документ, що посвідчує особу; номер довідки, дата її видачі та назва органу, що її видав; відомості про останнє зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону, та її фактичне місце проживання/перебування; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби внутрішньо переміщених осіб, стан їх забезпечення; відомості про виплачені особі грошові кошти; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; інші відомості.

31. Пунктом 7 Порядку №509 передбачено, що під час видачі довідки посадова особа уповноваженого органу або уповноважена особа територіальної громади/центру надання адміністративних послуг інформує внутрішньо переміщену особу, яка береться на облік, про:

обов`язок повідомити про зміну місця проживання уповноваженому органу за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання;

обов`язок повідомити уповноваженому органу або уповноваженій особі територіальної громади/центру надання адміністративних послуг за місцем отримання довідки про добровільне повернення до покинутого постійного місця проживання не пізніш як за три дні до від`їзду або протягом трьох днів уповноваженому органу після повернення до покинутого постійного місця проживання.

32. Згідно з пунктом 7-1 Порядку №509 рішення про скасування дії довідки також приймається після надання повідомлення внутрішньо переміщеною особою про повернення до покинутого постійного місця проживання (крім осіб, які є власниками пошкодженого або знищеного нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації і подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг):

керівником відповідного уповноваженого органу або уповноваженою особою територіальної громади / центру надання адміністративних послуг-у разі подання повідомлення за місцем отримання довідки;

керівником відповідного уповноваженого органу-у разі подання повідомлення після повернення до покинутого постійного місця проживання.

Уповноважений орган або уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

33. Відповідно до пункту Порядку №509 заявник має право подати до уповноваженого органу повідомлення про зміну фактичного місця проживання/перебування або про добровільне повернення до покинутого постійного місця проживання (далі - повідомлення) через Портал «Дія».

Повідомлення може бути подано через Портал «Дія» заявником, який пройшов автентифікацію з використанням інтегрованої системи автентифікації, електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог Закону України "Про електронні довірчі послуги" або інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу заявника.

У разі відсутності в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб персональних даних заявника формування повідомлення блокується та інформація про це надсилається заявнику засобами Порталу «Дія» (за наявності технічної можливості).

Повідомлення в електронній формі формується автоматично засобами Порталу «Дія» у довільній формі, придатній для сприйняття його змісту.

У повідомленні зазначаються такі відомості про заявника: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності); дата народження; серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України або документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус; найменування органу, який видав паспорт громадянина України або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, дата видачі та строк дії (за наявності) паспорта/документа; реєстраційний номер облікової картки платника податків; відомості про нове фактичне місця проживання/перебування; актуалізовані раніше подані відомості, зазначені в абзацах одинадцятому - чотирнадцятому пункту 3 цього Порядку; електронна адреса для офіційного листування, контактний номер телефону.

Якщо до складу сім`ї заявника входять малолітні, неповнолітні діти, недієздатні особи або особи, дієздатність яких обмежена, що є внутрішньо переміщеними особами і змінили фактичне місце проживання/ перебування, у повідомленні в електронній формі заявником зазначаються їх прізвища, імена, по батькові (за наявності) і дати народження.

Формування повідомлення в електронній формі завершується після накладення електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису заявника.

Раніше подані відомості, зазначені в абзацах одинадцятому - чотирнадцятому пункту 3 цього Порядку, актуалізуються заявником.

Сформоване повідомлення передається засобами Порталу «Дія» через інформаційні системи Мінсоцполітики до уповноважених органів за попереднім і новим фактичним місцем проживання/перебування заявника.

Уповноважений орган за новим фактичним місцем проживання/перебування заявника розглядає отримане повідомлення відповідно до положень цього Порядку та протягом одного робочого дня вносить відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Взяття на облік заявника за новим фактичним місцем проживання/перебування здійснюється відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Інформація про зміну фактичного місця проживання/перебування відображається з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та передається через інформаційні системи Мінсоцполітики до Порталу «Дія».

34. Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що особа зі статусом ВПО зобов`язана повідомити про зміну свого фактичного проживання чи перебування органи соціального захисту населення, зважаючи на правову підставу отримання такої допомоги.

35. З матеріалів справи вбачається, що позивач у серпні 2022 року через Портал «Дія» повідомила УСВК Корабельного району ДПСЗН Миколаївської міської ради про зміну місця проживання, що підтверджується копією довідки переселенця №4804-.

36. Вказана обставина підтверджується і відповідачем у листі від 31.03.2023 №87/01-22.

37. Таким чином, ОСОБА_1 при зміні місця проживання, через Портал «Дія» повідомила про це уповноважений орган за новим місцем проживання, тобто виконала вимоги Порядку №509.

38. Разом з тим, відповідно до пункту 11 Порядку №509 у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Повернення одержувачами коштів виплаченої їм допомоги проводиться на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в органах Казначейства.

У разі повернення коштів одержувачем допомоги на рахунок Мінсоцполітики заява про повторне її перерахування одержувачу не розглядається.

Повернуті кошти Мінсоцполітики використовує з дотриманням вимог бюджетного законодавства.

39. з матеріалів справи вбачається, що листом Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації від 31.03.2023, повідомлено позивача, що оскільки остання з вересня 2022 року отримала статус ВПО в іншому районі (район 4804), то втратила правову підставу отримувати допомогу на проживання в Хмельницькому районі (район 6805) з вересня 2022 року. Також повідомлено про переплату коштів за період з вересня 2022 року по лютий 2023, що складає 12 000,0 грн. та вказано, що надміру виплачені кошти позивач зобов`язана повернути шляхом перерахування їх на рахунок Мінсоцполітики; за умови неповернення коштів, вони будуть стягнені в судовому порядку.

40. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що якщо орган соціального захисту населення вважає, що внутрішньо переміщена особа отримувала допомогу неправомірно, чи встановить що допомога отримана повторно, останній може надіслати такій особі вимогу про повернення неправомірно отриманих сум. Разом з тим, уповноважений орган не наділений правом самостійно, без дозволу особи стягнути з неї грошові кошти або майно в рахунок погашення боргу, таке стягнення може бути проведено лише за рішенням суду, яке набрало законної сили, або добровільно.

41. Тобто, якщо кошти не будуть повернені добровільно, орган соцзахисту може звернутися до суду з цивільним позовом про стягнення з внутрішньо переміщеної особи сум переплати і лише в судовому порядку вирішуватиметься питання щодо наявності підстав для їх повернення та застосування стаття 1215 ЦК України, на яку посилається позивач у даній справі.

42. Таким чином, доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій протиправно не надавали оцінки статті 1215 ЦК України спростовуються вищевикладеним.

43. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

44. При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

45. Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

46. При цьому, обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язків характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Водночас певні судження контролюючого органу про певні факти є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

47. Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 18.10.2022 (справа № 808/890/17) та від 20.03.2019 (справа №810/5854/14).

48. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що оскаржувана ОСОБА_1 вимога, не є правовим документом, який установлює відповідальність для позивача, та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України. Дії службової особи щодо складання такої вимоги не породжують обов`язкових юридичних наслідків, що не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача.

49. Враховуючи те, що оскаржувана позивачем вимога на момент звернення з цим позовом до суду не порушує прав, свобод або інтересів останньої, що на підставі наведених вище положень частини першої статті 5 КАС України унеможливлює розгляд такої у порядку адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позов не підлягає задоволенню.

50. Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

51. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

52. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.06.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець Л.В. Тацій