Справа № 500/4451/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 500/4451/23 пров. № А/857/21162/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 500/4451/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Баб`юк П.М.,

час ухвалення рішення 28.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 28.09.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в тернопільській області, третя особа Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно", в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.05.2023 року №53 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи у ВАТ "ТО "Текстерно" з 20.07.1981 по 22.04.2002 та період навчання в Тернопільському ГПТУ-2 з 01.09.1978 по 15.07.1981;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 6 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 04.05.2023.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 20.07.1981 по 22.04.2002 ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Тернопільському бавовняному комбінаті (перейменовано у Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно").

04.05.2023 позивачка звернулась до Відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України м. Києві від 11.05.2023 №53 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю достатнього пільгового стажу.

Так, до пільгового стажу позивача не зараховано періоду роботи, як робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, згідно довідки від 03.05.2023 №04/235, виданої ВАТ "ТО"Текстерно" за період з 20.07.1981 по 22.04.2002, у зв`язку із відсутністю у даній довідці відомостей про те, чи перебувала ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати та у зв`язку із невірним зазначенням підсумку пільгового стажу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 500/4451/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що категорично не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що стаж не менше 20 років підтверджено її трудовою книжкою, а тому посилання на недоліки уточнюючої довідки як обгрунтування відмови у зарахуванні стажу є безпідставними.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 500/4451/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що товариством на якому працювала позивачка з 20.07.1981 по 22.04.2002 видано довідку від 03.05.2023 №04/235 на підтвердження стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років, яка містить інформацію про спеціальний стаж позивачки 10 років 07 місяців 09 днів, що є менший за необхідний стаж встановлений Законом (20 років).

Таким чином, відмовляючи позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недостатністю спеціального стажу, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, діяв в межах та у спосіб визначений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення від 11.05.2023 №53.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 04.05.2023 звернулась до відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До вказаної заяви позивачем, зокрема, було долучено: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 20.04.1999, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від виданий 26.07.2000, диплом про навчання серії НОМЕР_2 від 16.07.1981, довідку, що визначає право на пільги відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №04/235 від 03.05.2023,трудову книжку серії НОМЕР_3 від 20.07.1981 (арк. справи 9).

За принципом екстериторіальності подано заяву та документи було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Листом від 12.05.2023 відділ обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України Тернопільської області повідомив позивача про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.05.2023 №53 їй відмовлено в призначенні пенсії (арк. справи 10).

Як слідує із вказаного рішення, відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, уточнюючі довідки про підтвердження страхового стажу, довідка про підтвердження пільгового стажу) страховий стаж позивача складає 25 років 04 дні, пільговий стаж відсутній.

Не зараховано до пільгового стажу позивача, як робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, згідно довідки від 03.05.2023 № 04/235 виданої ВАТ "ТО"Текстерно" за період з 20.07.1981 по 22.04.2002, оскільки в довідці не зазначено чи перебувала вона у відпустці без збереження заробітної плати та невірно зазначено підсумок пільгового стажу.

Зокрема, у довідці вказано що пільговий стаж позивача складає 10 років 7 місяців 9 днів.

У зв`язку із наведеним, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку із відсутністю 30 років страхового стажу або необхідного пільгового стажу 20 років (арк. справи 11).

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернулася з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності стажу зазначеної роботи не менше 20 років.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач досягла необхідного віку для призначення пенсії відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Поряд із цим вказана правова норма пункту 6 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, крім віку, передбачає наявність не менше 20 років стажу роботи у робітниць текстильного виробництва, зайнятих на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт д частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII).

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Відповідно до записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_4 від 20.07.1981, ОСОБА_1 :

з 01.09.1978 по 15.07.1981 навчалась у Тернопільському ГПТУ-2;

20.07.1981 прийнята на роботу прядильницею по 5-му розряду в прядильний цех №3 у Тернопільському бавовняному комбінаті (ВАТ "ТО"Текстерно") на підставі наказу №409-ок від 20.07.1981;

21.06.1983 переведена знімальницею пряжі по 3-му розряду на підставі зап. №330 від 21.06.1983;

01.07.1987 встановлено 3 розряд прядильниці на підставі наказу №478 від 29.05.1987;

22.04.2002 звільнена з роботи на підставі наказу №36-ос від 22.04.2002 (арк. справи 6-7).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в трудовій книжці не вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, характер виконуваної роботи: зайнятість повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи.

Позивачем для підтвердження спеціального стажу роботи до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах подано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.05.2023 №04/235 видану Відкритим акціонерним товариством "Тернопільське об`єднання "Текстерно".

Згідно з доданою довідкою за період з 20.07.1981 по 22.04.2002 ОСОБА_1 працювала повний робочий день на товаристві прядильницею, знімальницею пряжі в сукупності 10 років 07 місяців 09 днів.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують спеціальний стаж позивача не менше 20 років.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 500/4451/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27.02.2024 року