Справа № 320/2871/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2871/23 Суддя (судді) першої інстанції: Перепелиця А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., при секретарі Присяжній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві та Міністерство фінансів України про стягнення простроченої заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві та Міністерство фінансів України про стягнення з Державного агентства автомобільних доріг України простроченої заборгованості перед бюджетом України в сумі 3 204 000,00 грн, на рахунок, відкритий у Державній казначейській службі України за зазначеними в поданнях реквізитами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представниками Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві та Міністерства фінансів України було подано відзиви на апеляційну скаргу, відповідно до яких зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники позивача та Міністерства фінансів України у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1997 №424 «Про виділення коштів для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь - Ялта» постановлено: виділити Українській державній корпорації по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг 3 204 тис. гривень для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь-Ялта; Міністерству фінансів здійснити фінансування цих витрат в установленому порядку з віднесенням їх на видатки резервного фонду Кабінету Міністрів України, що передбачені у державному бюджеті; Українській державній корпорації по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг здійснити фінансування решти робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь - Ялта, за рахунок отриманих сум відрахувань і зборів на будівництво, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; Міністерству фінансів разом з Міністерством транспорту внести в місячний термін пропозиції щодо відновлення обсягів резервного фонду Кабінету Міністрів України, виділених на ліквідацію наслідків зсуву відповідно до пункту 1 цієї постанови, за рахунок отриманих сум відрахувань і зборів на будівництво, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування.

Зазначені кошти були виділені з резервного фонду.

В подальшому, у зв`язку із наявністю заборгованості у Державного агентства автомобільних доріг України (УКРАВТОДОР) на суму 3 204 000,00 грн до податкового органу надійшло подання Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві від 17.10.2022 року для здійснення до Державного агентства автомобільних доріг України заходів щодо стягнення простроченої заборгованості, а саме: № 338 від 17.10.2022 року про вжиття заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг за фінансовою допомогою, наданою з резервного фонду державного бюджету згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1997 №424 «Про виділення коштів для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь - Ялта») станом на 01.10.2022 у сумі 3 204 000,00 грн (три млн. двісті чотири тис. грн. 00 коп.).

На підставі викладених обставин позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом щодо стягнення простроченої заборгованості перед бюджетом України.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про бюджетну систему України» (чинного на час надання фінансової допомоги Відповідачу) у Державному бюджеті України передбачався резервний фонд Кабінету Міністрів України у розмірі до двох відсотків від обсягу видатків держбюджету для фінансування невідкладних витрат у народному господарстві, соціально-культурних та інших заходів, що не могли бути передбачені під час затвердження держбюджету.

Статтею 36 зазначеного закону визначено, що фінансування видатків з резервного фонду Кабінету Міністрів України здійснюється за постановою Кабінету Міністрів України відповідно до письмового обґрунтованого подання міністерств і відомств України. Кабінет Міністрів України подає Верховній Раді України щомісяця докладні письмові звіти про витрати з резервного фонду з обґрунтуванням їх необхідності, економічності та ефективності.

Відповідно до п.1 Положення про резервний фонд Кабінету Міністрів України резервний фонд Кабінету Міністрів України утворюється відповідно до Закону України «Про бюджетну систему України» для фінансування невідкладних витрат у народному господарстві, соціально-культурних та інших заходів, не передбачених і які не могли бути передбачені під час затвердження Державного бюджету України на відповідний рік.

Пунктом 3 Положення встановлено, що фінансування видатків з резервного фонду здійснюється за постановою Кабінету Міністрів України відповідно до обґрунтованого подання міністерств, відомств, інших органів державної виконавчої влади та висновку Міністерства фінансів України і Міністерства економіки України щодо економічної доцільності та ефективності фінансування видатків за рахунок резервного фонду.

Враховуючи наведене, визначався порядок надання фінансової допомоги з резервного фонду Кабінету Міністрів України, відповідно до якого не передбачалося укладення будь-яких угод, оскільки виділення коштів здійснювався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, облік простроченої заборгованості за фінансовою допомогою покладено на органи Державної казначейської служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №174 «Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою наданими Міністерством фінансів у 1993 - 1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості».

Суд звертає увагу, що у відповідності до п.п.19-1.1.38 п.19-1 ст.19 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи забезпечують стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 1 під.10 розд.XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Главою 9 розділу II ПК України регулюються питання погашення податкового боргу платників податків.

Зі змісту наведених норм слідує, що законодавець поширив процедуру погашення податкового боргу на порядок стягнення заборгованості за бюджетними позичками (фінансовими допомогами), наділивши у такий спосіб правовідносини позики, що виникли між державою як позикодавцем та господарюючим суб`єктом як позичальником, ознаками публічно-правових.

При цьому органами стягнення є контролюючі органи, які під час вжиття заходів, спрямованих на погашення відповідної заборгованості, діють на виконання своїх владних повноважень щодо погашення податкового боргу, визначених ПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 затверджений Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі - Порядок №174).

Відповідно до пункту 2 Порядку №174:

- боржник - суб`єкт господарювання, який отримав кредит, залучений державою або під державні гарантії, бюджетну позичку/фінансову допомогу на умовах, визначених кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги, та не забезпечив своєчасне і повне виконання своїх зобов`язань за такою угодою;

- бюджетна позичка/фінансова допомога - сума коштів, надана Мінфіном у 1993-1998 роках позичальнику на поворотній основі за рахунок коштів державного бюджету на умовах угоди про надання бюджетної позички/фінансової допомоги;

- заборгованість за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою - зобов`язання перед державою, що виникають у суб`єкта господарювання, який отримав кредит, залучений державою або під державні гарантії, бюджетну позичку/фінансову допомогу на умовах, визначених кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги;

- прострочена заборгованість за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою - заборгованість боржника перед державою за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками тощо), не погашена у строк, визначений угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.

Згідно з п.6 Порядку №174 облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані.

Приписами п.10 Порядку №174 визначено, що з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом:

- інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені;

- нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.

Відповідно до ч.9 ст.17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Згідно з п.15 Порядку №174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

Згідно зі статтею 17 Бюджетного кодексу України (зі змінами та доповненнями) у разі виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного (місцевого) бюджету або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано, у суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими під державні (місцеві) гарантії, в обсязі фактичних витрат державного (місцевого) бюджету та/або таких реструктурованих сум, а до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи територіальної громади міста) переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку, якщо такі права не були передбачені відповідними договорами.

Якщо договором, укладеним із суб`єктом господарювання, передбачаються зобов`язання такого суб`єкта з погашення та обслуговування кредитів (позик), залучених державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста), невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань за договором тягне перехід до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи територіальної громади міста) права стягнення простроченої заборгованості у повному обсязі незалежно від стану виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) зобов`язань за такими кредитами (позиками).

Відповідно до ст.610, ч.1 ст.628, ст.629, 599 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Правочин щодо надання державної (місцевої) гарантії оформляється в письмовій формі та має визначати: предмет гарантії; повні найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання і кредитора (у разі гарантування виконання зобов`язань за кредитним договором); обсяг кредиту (позики); обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права та обов`язки гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк дії гарантії.

У зв`язку із наявністю заборгованості у Державного агентства автомобільних доріг України (УКРАВТОДОР), правонаступником якого є Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України на суму 3 204 000,00 грн до податкового органу Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві направлено подання від 17.10.2022 для здійснення до Державного агентства автомобільних доріг України заходів щодо стягнення простроченої заборгованості, а саме, №338 від 17.10.2022 про вжиття заходів щодо стягнення простроченої заборгованості (основний борг за фінансовою допомогою, наданою з резервного фонду державного бюджету згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1997 №424 «Про виділення коштів для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь - Ялта») станом на 01.10.2022 року у сумі 3 204 000,00 грн. (три млн. двісті чотири тис. грн. 00 коп.).

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.50 Бюджетного кодексу України податкові органи визначаються органами стягнення простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, територіальною громадою) за кредитами з бюджету.

Зі змісту наведених норм слідує, що на контролюючий орган не покладено обов`язок перевірити правомірність та обґрунтованість заборгованості, а відповідно до п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України в установленому законодавством порядку за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби.

Відтак, контролюючий орган, отримавши подання органу державного казначейства щодо наявності непогашеної заборгованості суб`єкта господарювання перед державою за надану останньому фінансову допомогу, вправі звертатися до суду з відповідним позовом про стягнення такої заборгованості без обмеження строками позовної давності.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 29.01.2019 по справі №807/257/14 (адміністративне провадження №К/9901/4647/18).

Крім того, суд звертає увагу, що обставини наявності за відповідачем простроченої заборгованості підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.03.2015 по справі №2a-17573/12/2670, в межах розгляду якої було встановлено наявність заборгованості у відповідача, в саме Вищим адміністративним судом України було зазначено:

«Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.1997 №424 «Про виділення коштів для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь-Ялта» Українській державній корпорації по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг виділено 3 204 000,00 гривень для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь - Ялта.

Відновлення обсягів резервного фонду Кабінету Міністрів України відповідно до пункту 3 зазначеної постанови повинно було відбуватись за рахунок відрахувань і зборів на будівництво, ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування, що надходили на позабюджетні рахунки, відкриті корпорацією «Укравтодор» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.1993 №83 «Про порядок збору та використання коштів для фінансування витрат, пов`язаних з будівництвом, реконструкцією, ремонтом утриманням автомобільних доріг загального користування».

Кабінетом Міністрів України неодноразово давалися доручення Укравтодору щодо вжиття вичерпних заходів щодо повернення коштів резервного фонду державного бюджету. Про результати виконання доручень мали бути проінформовані Міністерство економіки України та Міністерство фінансів України. Укравтодор неодноразово інформував Мінфін, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1997 №424 «Про виділення коштів для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь-Ялта» у 1997 році кошти у сумі 3 204 000,00 гривень були перераховані Севастопольському управлінню автомобільних доріг, що належало до сфери управління ліквідованої за Указом Президента України від 08.11.2001 №1056 Української державної корпорації по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг.

За інформацією Міністерства фінансів України, спочатку Укравтодором зазначалося, що фінансування дорожнього господарства, починаючи з 2000 року, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Протягом 2000 та 2001 років кошти на фінансування видатків дорожнього господарства надходили із загального фонду державного бюджету. Починаючи з 2002 року фінансування видатків на розвиток мережі і утримання автомобільних доріг загального користування здійснюється із спеціального фонду державного бюджету. Отже, Укравтодор не мав джерела для перерахування коштів на відновлення резервного фонду, а спрямування на ці цілі коштів спеціального фонду державного бюджету, передбачених Укравтодору бюджетною програмою 3111020, не передбачено Порядком спрямування коштів спеціального фонду державного бюджету, призначених для фінансування розвитку мережі i утримання автомобільних доріг загального користування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2003 №1731.

В зв`язку з цим, Укравтодор листом від 22.09.2005 №4/8.1-2-727 просив Мінфін визначити джерело для погашення зазначеної заборгованості.

У відповідь на зазначений лист Мінфін запропонувало Укравтодору розглянути можливість внесення змін до Порядку спрямування коштів спеціального фонду державного бюджету, призначених для фінансування розвитку мережі і утримання автомобільних доріг загального користування, завдяки чому стало б можливим спрямовувати кошти спеціального фонду в тому числі і на відновлення коштів резервного фонду Кабінету Міністрів України в обсязі 3 204 000,00 гривень, отриманих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.1997 №424 «Про виділення коштів для ліквідації наслідків зсуву на автомобільній дорозі Севастополь Ялта. Однак, відповідні зміни до зазначеного порядку внесені не були.»

У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України регламентовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, встановлені судом обставини свідчать про підтвердження матеріалами справи наявності боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення боргу, а тому даний борг підлягає до стягнення в судовому порядку, шляхом стягнення з Державного агентства автомобільних доріг України простроченої заборгованості перед бюджетом України в сумі 3 204 000,00 грн, на рахунок, відкритий у Державній казначейській службі України за зазначеними в поданнях реквізитами.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк