Справа № 200/5143/23
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Справа№200/5143/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (м. Полтава. вул. Соборності, 66, ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно змісту позову, з 07.06.2022 року позивачу виплачується пенсія, яка призначена Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Київ та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Разом з цим, так як розмір отриманої пенсії не відповідав очікуванням, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідачів з метою отримання пояснень стосовно розміру обрахованої пенсії. Внаслідок вказаних дій позивач був повідомлений про те, що при визначенні розміру пенсії не враховано заробітну плату за періоди роботи з 01.03.1989 р по 1992 р в Якутії, російської федерації.

Позивач вважає свої права на отримання пенсії відповідного розміру порушеними та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.09.2023 р № 25 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити позивачу ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з моменту першочергового звернення (07.06.2022 року) з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 згідно довідок ФГБУ Якутське УГМС № 886 від 16.11.2021 р про заробітну плату за періоди роботи позивачки з квітня 1982 року по квітень 1986 роки та довідки № 846 від 29.10.2021 р про заробітну плату позивачки за період з березня 1989 р по березень 1992 роки.

Також представник позивача просив стягнути судові витрати в розмірі 4 900,00 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2023 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк. Прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

15.11.2023 року відповідачем 1 надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та з 04.04.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

30.08.2023 позивач через веб-портал електронних послуг звернулась із заявою про перерахунок пенсії, додавши до заяви довідки про заробітну плату № 846 від 29.10.2021 та № 886 від 16.11.2021 про періоди роботи з 01.04.1982 по 30.04.1986 та з 01.03.1989 по 31.03.1992 в ФГБУ Якутське УГМС (далі - Довідки). Заяву позивача від 30.08.2023 розглянуто за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову від 06.09.2023 № 25, яке долучено до електронної пенсійної справи.

Відповідач 1 наголосив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Відтак, як вважає Пенсійний орган, довідки про заробітну плату, які охоплюють періоди роботи позивача на території російської федерації, врахуванню не підлягають.

На підставі вказаного відповідач 1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 15.01.2024 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, Київ, 04053, ), Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ), Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (м. Полтава. вул. Соборності, 66, ЄДРПОУ 13967927) до участі у справі в якості співвідповідачів. Витребувано докази.

01.02.2024 року відповідачем 2 було надано витребувані докази.

Також 01.02.2023 відповідачем 3 було надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що при призначенні пенсії заробітна плата враховується на території російської федерації за період по 31.12.1991 за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Іншого законодавством України з пенсійних питань станом на сьогодні не передбачено.

Також відповідач 3 надав письмові заперечення з приводу заявленої суми адвокатських витрат.

06.02.2024 року відповідачем 4 надано відзив по справі, згідно змісту яких Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в задоволенні позову просило відмовити з підстав, аналогічних викладеним у відзиві відповідача 1 та .

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно довідки ФГБУ Якутське УГМС від 29.10.2021 № 846, позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за період з березня 1989 року по березень 1992 року дорівнювала певній сумі.

Відповідно довідки ФГБУ Якутське УГМС від 16.11.2021 № 886, позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за період з квітня 1982 року по квітень 1986 року.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 04.04.2022 року.

07.06.2022 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Заяву зареєстровано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у формі № 10 07.06.2022 за № 3650. Відповідно до розписки-повідомлення до заяви від 07.06.2022 позивач додав оригінали та копії таких документів: паспорту та РНОКПП; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідку про джерела доходів з 01.07.2000 - 1; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 31.06.2000 - 1; довідку про прийняття на роботу (навчання); заяву про спосіб виплати пенсії; свідоцтво про народження; свідоцтво про народження дитини; трудову книжку. У заяві від 07.06.2022 позивач власноруч дописала, що просить призначити пенсію по існуючим документам, оскільки трудову діяльність починала у російській федерації можливості отримати довідки немає.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 25 від 13.06.2022 призначено пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV з 04.04.2022 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно Листа відповідача 4 від 07.11.2022 року № 12485-10915/П-02/8-1600/22, позивача повідомлено, що її заява про призначення пенсії від 07.06.2022 розглядалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Київ та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганський області. До необхідного пакету було надано довідки про заробітну плату №846 від 29.10.2021 та №886 від 16.11.2021 про періоди роботи з 01.03.1989 по 31.03.1992 та з 01.04.1982 по 30.04.1986 в ФГБУ Якутське УГМС, які не враховано при обчисленні пенсії, оскільки вони не підтверджені первинними документами чи актом перевірки, що підтверджує достовірність їх видачі.

Рішенням відповідача 4 від 23.02.2023 року № 25 здійснено перерахунок пенсії у звязку з уточненням даних в електронній пенсійній справі.

30.08.2023 позивач через електронну персональну сторінку користувача послуг (особистий кабінет) на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України подав заяву про призначення/перерахунок пенсії (зміну страхового стажу, набутого до 01.01.2004), яка за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатом розгляду заяви від 30.08.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.09.2023 № 25 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії згідно довідок про заробітну плату від 29.10.2021 № 846 та від 16.11.2021 № 886. При цьому у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.09.2023 № 25, окрім іншого зазначено, що довідки про заробітну плату від 29.10.2021 № 846 та від 16.11.2021 № 886 не підтверджені первинними документами та підлягають зустрічній перевірці законності їх видачі.

Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.09.2023 № 25 позивачу повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.09.2023 № 1600-0210-8/67196.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Водночас статтею 4 Закону № 1058 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23 липня 2014 року).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14 січня 1993 року) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

При цьому згідно зі статтею 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5).

Згідно з частиною 2 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

При цьому необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13 березня 1992 року), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (стаття 10 Угоди від 13 березня 1992 року).

Водночас суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Поряд з тим частина друга статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За змістом абзацу п`ятого підпункту третього пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Абзац перший пункту 2.10 розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачає, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Суд відзначає, що Угодою від 13 березня 1992 року встановлено правила обчислення розміру пенсій.

Згідно із частиною 3 статті 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Отже, наведені положення зазначених вище Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають. При цьому обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Як установив суд позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Полтавській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058.

07.06.2022 року позивач вперше звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії до якої додав Довідки № 846 та 886, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 25 від 13.06.2022 заяву задоволено, проте довідки враховано не було. Вдруге позивач звернувся до органів ПФУ 30.08.2023 року із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вказаних довідок. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.09.2023 № 25 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії.

Відповідачі 1, 2, 3 не врахували вказані довідки через не підтвердженість первинними документами або актом перевірки.

З цього приводу суд зазначає таке.

Згілдно змісту довідок № 846 від 20.10.2021 року та № 886 від 16.01.2021 року, вони видана на підставі особових рахунків за 1989-1992 та за 1982-1986 роки відповідно, а отже суми, вказані у них, відповідають первинним документам.

Будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідачі не навели.

У постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Указана правова позиція у подальшому підтримана Верховним Судом у постановах від 12 квітня 2021 року у справі № 219/4550/17, від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.

Крім того, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 520/7125/17 посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Таким чином, оскільки позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаної у спірних довідках, тому під час обчислення розміру пенсії позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані у таких довідках періоди роботи, як це передбачено частиною 3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

Стосовно посилань відповідачів на те, що: з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року; станом на сьогодні пенсії громадянам, які проживали/перебували на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058; при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058, суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі відповідними Указами Президента України строк дії правового режиму воєнного стану неодноразово продовжувався.

Як уже зазначено вище постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Однак, на переконання суду, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україною, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, припинено співробітництво та обмін поштою з цією державою.

Відтак суд уважає необґрунтованими доводи щодо неможливості обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням наданих довідок про заробітну плату, з огляду на припинення 01 січня 2023 року участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, оскільки на період роботи позивача в російській федерації положення вказаної Угоди до виходу з неї України поширювалися та передбачали право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав, та заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Крім цього обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи після 01 січня 2004 року в силу приписів Порядку № 22-1 покладений саме на орган, що призначає пенсію, у спірному випадку на відповідачів 1, 2, 3. Нездійснення відповідачами такого обов`язку при призначенні пенсії не є правовою підставою для неврахування, як стажу роботи позивача за спірні періоди до страхового стажу, так і заробітної плати (доходу) за періоди такого стажу.

Разом з тим, як вже зазначено вище, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24 лютого 2022 року, листування із російською федерацією зупинено.

Таким чином, суд відзначає, що розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією, звернення органів Пенсійного фонду України до компетентних органів російської федерації для отримання (витребування) інформації про сплату страхових внесків, як і самостійне звернення позивача є неможливими, що, в свою чергу, позбавляє останнього можливості отримувати пенсію у належному розмірі та порушує гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про переведення (перерахунок) пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Ураховуючи викладене, суд з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись частиною 2 статті 9 КАС України, вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування довідок ФГБУ Якутське УГМС від 29.10.2021 № 846 та від 16.11.2021 № 886 при визначенні права позивача на пенсію; скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.09.2023 р № 25 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з(07.06.2022 року з урахуванням заробітної плати згідно довідок ФГБУ Якутське УГМС № 886 від 16.11.2021 р про заробітну плату за періоди роботи позивачки з квітня 1982 року по квітень 1986 роки та довідки № 846 від 29.10.2021 р про заробітну плату позивачки за період з березня 1989 р по березень 1992 роки.

При цьому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає обраний спосіб захисту належним та достанім.

Щодо дати, з якої належить здійснити перерахунок пенсії позивача, суд зазначає таке.

Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 45 Закону № 1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Ураховуючи положення частини четвертої статті 45 Закону № 1058 та беручи до уваги той факт, що позивач звернувся із заявою про перерахунок його пенсії 07.06.2022 року із спірними довідками, порушені права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання здійснити перерахунок пенсії позивача з 07.06.2022 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Згідно з Договором № б/н про надання правової допомоги від 07.09.2023 року позивач ОСОБА_1 уклала договір із адвокатом Деменковою Євгенією Сергіївною, яка відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4790 від 28.02.2017 року є адвокатом і здійснює професійну правову допомогу. Предметом Договору № б/н про надання правової допомоги від 07.09.2023 року є забезпечення захисту, свобод, прав і законних інтересів позивача при зверненні до суду з позовом до пенсійного фонду про скасування рішення про нарахування пенсії позивачки та зобов`язання вчинити певні дії, у тому числі з правом знайомитися з матеріалами справи, збирати докази, представництва інтересів позивача у суді, складання позову, інших судових документів, тощо.

Відповідно до п. 3.2 Договору № б/н про надання правової допомоги від 07.09.2023 року, гонорар адвоката складає 4900,00 грн, у тому числі сплата судового збору. Пунктом 3.6. Договору № б/н про надання правової допомоги від 07.09.2023 року передбачено, що позивач сплачує адвокату гонорар у день укладення договору.

Гонорар сплачено, що підтверджується відповідною розрахунковою квитанцією від 07.09.2023 року.

Заперечуючи проти відповідач 3 зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, а тому вимога стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованою.

Дослідивши викладені вище аргументи та докази, надані представником позивача на обґрунтування витрат на правову домомогу, суд зауважує, що договір на надання правової допомоги від 07.09.2023 року не містить детального опису робіт, які здійснювалися ним в межах данного провадження, із визначенням їх вартості окремо.

Позиція Великої Палати у справі № 910/12876/19 полягає разом з іншим і в аналізі детального опису робіт.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Відтак, враховуючи відсутність детального опису робіт із визначенням вартості за кожну дію адвоката окремо, суд вважає за належне зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу до 3000,00грн. та стягнути з відповідачів 1, 2, 3 на користь позивача по 1000,00грн. з кожного.

Щодо стягнення судового збору.

Згідно із положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вимоги вказаної статті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає, що стягненню з відповідачів 1, 2, 3 на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 286, 29грн. з кожного.

Також суд звертає увагу, що вказаною нормою КАС України встановлено обов`язок стягнення судового збору з відповідача саме на користь позивача, а не на користь його адвоката.

Керуючись положеннями КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (м. Полтава. вул. Соборності, 66, ЄДРПОУ 13967927) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування довідок ФГБУ Якутське УГМС від 29.10.2021 № 846 та від 16.11.2021 № 886 при визначенні права позивача на пенсію.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.09.2023 р № 25 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 07.06.2022 року з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 згідно довідок ФГБУ Якутське УГМС № 886 від 16.11.2021 р. про заробітну плату за періоди роботи з квітня 1982 року по квітень 1986 роки та довідки № 846 від 29.10.2021 р. про заробітну плату за період з березня 1989 р по березень 1992 роки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча), 00грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість), 29грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча), 00грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість), 29грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча), 00грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 286 (двісті вісімдесят шість), 29грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В.В. Стойка