Справа № 240/16888/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16888/23

Головуючий у 1-й інстанції: Майстренко Н.М.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

26 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційна комісія Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про скасування наказу і рішення,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційна комісія Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в кому просила:

- скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08.02.2022 №49 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженера-землевпорядника" в частині анулювання сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 25.05.2021 №014830;

- скасувати рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про внесення подання до Держгеокадастру в частині анулювання сертифіката інженера - землевпорядника ОСОБА_1 від 25.05.2021 №014830, викладеного у протоколі засідання Кваліфікаційної комісії від 26.01.2022 №1.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення з цим позовом до суду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про скасування наказу і рішення залишено без розгляду.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Так, апелянт наполягає на тому, що ОСОБА_1 не мала можливості дізнатись про прийняття рішення відповідачем з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачу вона не належить, а належить ТОВ "Гісман", що підтверджено відповідною випискою з реєстру фізичних та юридичних осіб. Крім того, апелянт наполягає на тому, що про зміст оскаржуваного наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08.02.2022 року за № 49 позивач дізналася отримавши супровідний лист відповідача від 23.03.2023 року за № 31-28-0.233-2554/2-23 разом з додатками: копією наказу Держгеокадастру від 08.02.2022 року № 49; копією листа Держгеокакдастру від 10.02.2022 року № 31-28-0.232-1530/2-22. Про витяг з протоколу засідання № 1 від 26.01.2022 року, яким вирішено здійснити подання про анулювання до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 , позивач дізналася отримавши лист від Кваліфікаційної комісії з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника від 13.02.2023 року за № 31-28-0.23-16/61 разом з витягом з протоколу засідання комісії № 1 від 26.01.2022 року щодо вирішення питання по направлення подання відносно інженера-землевпорядника ОСОБА_1 . За таких обставин апелянт переконаний, що визначений процесуальним законом строк звернення до суду ним не пропущений.

Ухвалою суду від 11 січня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду - скасувати, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про включення інформації про сертифікованого інженера-землевпорядника до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників у графі "поштова адреса, індекс" позивачем також особисто нічого зазначено не було. Доказів того, що відповідачі перешкоджали їй уточнити реквізити своєї адреси нею надано не було. Відтак, оскільки ОСОБА_1 , окрім вказаної електронної адреси, не надала інших відомостей стосовно своєї адреси, твердження про те, що строк звернення з позовом до суду слід обраховувати з моменту фактичного отримання нею копії оскаржуваного рішення, є необґрунтованою преференцією для позивача в частині створення для неї інших умов для обрахунку строків, обумовлених її умисною поведінкою при зазначенні особистою адресних даних. За таких обставин, у суд першої інстанції вважав, що немає підстав не враховувати докази відповідача про надіслання вкладення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 як такі, що свідчать про повідомлення позивача про прийняття оскаржуваного рішення, і перекладати на відповідачів обов`язок із доведення того, що позивача слід було повідомляти за іншою адресою, бо повідомлена нею адреса, як виявляється, їй не належить.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та не надав відповідних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 1-2 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Початок перебігу строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатись", що містяться у частині 2 статті 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, у кожному конкретному випадку характер спірних правовідносин обумовлює притаманні саме цим відносинам умови їх виникнення, зміни або припинення.

Так, ключовим для вирішення даної справи є з`ясування моменту, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 30.05.2023 (згідно з конвертом в якому надійшов адміністративний позов).

Водночас, відповідач надав докази того, що позивача було повідомлено про позбавлення сертифікату інженера-землевпорядника листом від 10.02.2022 шляхом його направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нею зазначена у заяві про включення інформації про сертифікованого інженера-землевпорядника до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників. Крім того, у вказаній заяві у графі "поштова адреса, індекс" позивачем не було зазначено іншої адреси для листування.

Так, що судом першої інстанції достеменно встановлено, що електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 не належить ОСОБА_1 . Зазначений факт, підтверджується листом ТОВ "ГІСМАП" від 31.07.2023 та копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань (а.с. 83-84).

Однак, суд першої інстанції прийшов до переконання про відсутність підстав не враховувати докази відповідача про надіслання вкладення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 як такі, що свідчать про повідомлення позивача про прийняття оскаржуваного рішення, і перекладати на відповідачів обов`язок із доведення того, що позивача слід було повідомляти за іншою адресою.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що та обставина, що сама позивач при подачі заяви до служби вказала електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , не спростовує доводів ОСОБА_1 , що остання об`єктивно не мала доступу до вказаної електронної адреси, а відтак і не могла контролювати надходження кореспонденції на цю електронну адресу й ознайомитися з листом від 10.20.2022 про позбавлення сертифікату інженера-землевпорядника.

Натомість, як зазначала позивач в суді першої інстанції, так і наполягає в суді апеляційної інстанції, про зміст оскаржуваного наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08.02.2022 року за № 49 позивач дізналася отримавши супровідний лист відповідача від 23.03.2023 року за № 31-28-0.233-2554/2-23 разом з додатками: копією наказу Держгеокадастру від 08.02.2022 року № 49; копією листа Держгеокакдастру від 10.02.2022 року № 31-28-0.232-1530/2-22. Про витяг з протоколу засідання № 1 від 26.01.2022 року, яким вирішено здійснити подання про анулювання до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 , позивач дізналася отримавши лист від Кваліфікаційної комісії з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника від 13.02.2023 року за № 31-28-0.23-16/61 разом з витягом з протоколу засідання комісії № 1 від 26.01.2022 року щодо вирішення питання по направлення подання відносно інженера-землевпорядника ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували ознайомлення позивача з копіями оскаржуваного наказу та рішення до моменту отримання листа відповідача від 23.03.2023 року та листа відповідача від 13.02.2023 року.

Посилання суду першої інстанції на те, що здійснюючи діяльність сертифікованого інженера - землевпорядника позивач повинна була і могла знати про анулювання її сертифікату колегія суддів відхиляє, оскільки таких висновок ґрунтується лише на припущеннях без підкріплення на встановлені у справі обставини.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції передчасно залишено без розгляду адміністративний позов особі, яка його подала без встановлення усіх обставин щодо ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом та рішенням, оскільки не з`ясовано чи дійсно позивач, виконуючи свої обов`язки інженера-землевпорядка могла не знати про анулювання її сертифікату, а також не з`ясовано які обставини передували направленню позивачу листа від 13.02.2023 року за № 31-28-0.23-16/61 та листа від 23.03.2023 року за № 31-28-0.233-2554/2-23.

Крім того, апеляційний адміністративний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та Walchli v. France, № 35787/03, п. 29, у яких зазначено, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист.

При цьому, Європейський суд з прав людини провів межу між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа № 11-989заі18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про пропущення строку звернення до суду та не врахував усі обставини у справі.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За правилами частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене та враховуючи помилковість прийнятого судом першої інстанції судового рішення в порушення вимог КАС України колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційна комісія Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про скасування наказу і рішення скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.