Справа № 400/3877/22
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 р. № 400/3877/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,
провизнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 06.03.2022 року №430 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області» в частині застосування до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (№0028249), інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 06.03.2022 року № 196 о/с;

- поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції на службі в поліції.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. 06 березня 2022 року, відповідно до наказу ГУНП в Миколаївській області від 06.03.2022 року №196о/с, лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області звільнено зі служби в поліції на підставі наказу ГУНП в Миколаївській області від 06.03.2022 року № 430 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області». Вказав, що про факт свого звільнення зі служби позивач дізнався 26.07.2022 року. Позивач вказав, що службове розслідування щодо нього фактично не проводилось, дисциплінарна комісія для службового розслідування вчиненого ним нібито дисциплінарного проступку не утворювалась, висновок службового розслідування не складався. Тому позивач вважає, що він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та як наслідок звільнений зі служби незаконно, без належних правових підстав та без дотримання законної процедури. Окрім того, оскаржувані накази винесені відповідачем 06.03.2022 року, а саме у вихідний день. Вказані обставини свідчать, що оскаржувані накази прийняті без урахування принципу пропорційності, та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. Вважає протиправним дисциплінарне стягнення, звільнення незаконним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

12.09.2022 року через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із заявою про поновлення строку звернення до суду та доказами сплати судового збору.

Ухвалою від 13.09.2022 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/3877/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.10.2022 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, послався на те, що наказом начальника ГУНП в Миколаївської області від 06.03.2022 року № 193 о/с «По особовому складу» інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 06.03.2022 року. Підставою для звільнення зі служби слугував наказ ГУНП в Миколаївської області від 06.03.2022 року № 430 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області» та висновок службового розслідування за фактом невиходу на службу без поважних причин інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Вказав, що Відділом правового забезпечення ГУНП в Миколаївської області подано запит від 16.09.2022 року вих. №499/27-2022 до УГІ ГУНП в Миколаївській області про надання копії документів, а саме: засвідчені матеріали службового розслідування проведеного відносно гр. ОСОБА_1 22.09.2022 року ВПЗ ГУНП в Миколаївській області за вх. №956-2022 отримано відповідь від УГІ ГУНП в Миколаївській області, в якій зазначено, що 29.03.2022 року приблизно о 08.45 в дев`ятиповерхову адміністративну будівлю, де розміщувалась Миколаївська обласна державна рада (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв) влучила ворожа ракета, яка внаслідок попадання спричинила значну шкоду даній будівлі та утворила потужну ударну хвилю, яка в свою чергу призвела до пошкоджень інших будівель (в т.ч. адміністративної будівлі ГУНП в Миколаївській області), розташованих неподалік від будівлі Миколаївської ОДА (вибите скло, обсипана штукатурка зі стелі, та інше). При цьому, в приміщені адміністративної будівлі ГУНП в Миколаївської області (вул. Адміральська, 22 м. Миколаїв), де службові кабінети працівників УГІ ГУНП та зберігаються матеріали службових розслідувань, проведених з моменту введення воєнного стану та початку війни України проти рф, в результаті ударної хвилі (від влучання ворожої ракети в будівлю Миколаївської ОДА), значно пошкодились покриття стелі, яке впало на підлогу. Вказав, що абсолютно всі матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Миколаївській області від 06.03.2022 року №429, щодо можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції ГУНП, в тому числі відсутності на службі з 24.02.2022 року без поважних причин інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , в результаті вищевказаного обвалу стелі, суттєво пошкодились та відновленню не підлягають. Тобто, вказані матеріали службового розслідування, внаслідок військової агресії рф втрачено. Також зазначив, що внаслідок перепаду напруги, яка сталась під час вищенаведеного вибуху, декілька системних блоків (3 штуки), в тому числі на якому зберігались електронна копія згаданого висновку службового розслідування, вийшли з ладу та службова інформація на них втрачена. Одночасно з цим, з метою встановлення фактичних обставин порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , яке виразилось у не інформуванні безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють перебування на службі, що призвело до самоусунення від виконання службових обов`язків та відсутності на службі без поважних причин у робочі дні, починаючи з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року (всього 11 (одинадцять) днів), 16.09.2022 за вих. № 501/27-2022 до ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області надіслано запит про надання інформації про наявність або відсутність документів, які підтверджують факт відсутності на службі інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції лейтенанта поліції Федорова ОСОБА_2 у період з 24 лютого 2022 року по 06 березня 2022 року. Однак, відповідь на момент подання відзиву отримана не була. Вказав, що в діях позивача вбачаються порушення вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року № 2337-VIIІ, щодо обов`язку поліцейського дотримуватись законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, забезпечення законності, дотримання норм службової етики, статутного порядку, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою, підвищувати всій професійний рівень, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статей 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» зі змінами та доповненнями щодо обов`язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, вимог наказу НПУ від 23.09.2016 року №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», ігноруванні вимог п. 5 розділу І п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо здійснення своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його перебування на службі, що призвело до самоусунення від виконання службових обов`язків та відсутності на службі без поважних причин у робочі дні, починаючи з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року (всього одинадцять днів), та компрометує авторитет поліції як правоохоронного органу, викликає в населення неповагу до поліції, знижує авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції. З огляду на викладене, вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону № 580-VIII. З урахуванням вищевикладеного, службове розслідування, що передувало видачі оскаржуваного наказу №430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області» проведено об`єктивно, без порушень засад неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом, з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а і з врахуванням реального військового стану в Державі.

20.10.2022 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач стверджує, що абсолютно всі матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Миколаївській області від 06.03.2022 року №429, щодо можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції ГУНП, в тому числі відсутності на службі з 24.02.2022 року без поважних причин інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 втрачено внаслідок військової агресії рф, а саме у зв`язку зі значним пошкодженням адміністративної будівлі ГУНП в Миколаївській області, - але такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки до відзиву не надано доказів втрати/знищення матеріалів службового розслідування. Зазначив, що 03.06.2022 року (у неділю) позивача не тільки було звільнено, але цього ж дня відповідачем було призначено службове розслідування, утворено дисциплінарну комісію, проведено службове розслідування дисциплінарною комісією, за результатами якого можливо було складено висновок службового розслідування, затверджено висновок службового розслідування та звільнено позивача зі служби в поліції. Таким чином, право на захист позивача було порушено як під час проведення службового розслідування, так і під час реалізації дисциплінарного стягнення. Відповідачем не надано жодних належних доказів та достовірних пояснень, які б свідчили про те, що відносно ОСОБА_1 взагалі здійснювалось службове розслідування.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції України на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

06.03.2022 року до керівництва ГУНП в Миколаївській області надійшла інформація щодо відсутності на службі з 24.02.2022 року без поважних причин працівників ГУНП, зокрема, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Миколаївській області встановлено вчинення дисциплінарного проступку лейтенантом поліції ОСОБА_1 , який виразився в порушенні вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року № 2337-VIIІ, щодо обов`язку поліцейського дотримуватись законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, забезпечення законності, дотримання норм службової етики, статутного порядку, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою, підвищувати всій професійний рівень, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статей 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» зі змінами та доповненнями щодо обов`язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, вимог наказу НПУ від 23.09.2016 року №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», ігноруванні вимог п. 5 розділу І п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо здійснення своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, що призвело до самоусунення від виконання службових обов`язків та відсутності на службі без поважних причин у робочі дні, починаючи з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року (всього одинадцять днів), та компрометує авторитет поліції як правоохоронного органу, викликає в населення неповагу до поліції, знижує авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 06.03.2022 року №430 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Миколаївській області, п. 4 якого до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

06.03.2022 року наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №196 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Вважаючи накази Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 06.03.2022 року №430 та про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ Про Національну поліцію від 06.03.2022 року №196 о/с, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року №580-VIII, який згідно з пунктом 1 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону набрав чинності з 7 листопада 2015 року.

За приписами п.1 та п.2 ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, визначено поняття основних обов`язки поліцейського, згідно яких поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України Про Національну поліцію, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно із частиною 2 статті 19 цього Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною першою статті 77 Закону України Про Національну поліцію визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.

Зокрема, пунктом 6 частини 1 вказаної статті визначено як підставу звільнення, реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Закон № 2337) затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2337 службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Статтею 12 Закону № 2337 визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 2337 за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 2337 службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 статті 1 Закону № 2337 передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, 5. Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ № 1179 від 09 листопада 2016 року, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено: сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання; допускати будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками; використовувати будь-які предмети, на яких зображена символіка політичних партій, та провадити політичну діяльність, висловлювати особисте ставлення до діяльності політичних партій під час виконання службових повноважень, а також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях; розголошувати та використовувати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, у тому числі після припинення служби в поліції, крім випадків, визначених законом; знімати з однострою чи приховувати нагрудний знак (жетон), а також будь-яким іншим чином перешкоджати прочитанню інформації на ньому або фіксуванню за допомогою технічних засобів, крім випадків, коли поліцейський виконує службові обов`язки в режимі секретності в установленому законодавством України порядку; перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

Відповідно до статті 12 Закону № 2337 дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 статті 13 Закону № 2337 передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 2337 до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 14 Закону № 2337 службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 статті 14 Закону № 2337).

Згідно ч. 6 статті 14 Закону № 2337 службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 статті 14 Закону № 2337).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу ІІ Порядку підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (п. 4 розділу ІІ Порядку) .

У відповідності до п. 1 pозділу V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування висновку службового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 2337 проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України (ч. 7 ст. 15 Закону № 2337).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України затверджено Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.

Частиною 1, 2 статті 16 Закону № 2337 передбачено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 10 статті 14 Закону № 2337).

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника (п. 9 pозділу VІ Порядку).

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч. 3 статті 19 Закону № 2337).

Пунктом 1 розділу VІІ Порядку передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи (п. 2 розділу VІІ Порядку).

Отже, з огляду на вищевикладене, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції України на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

06.03.2022 року до керівництва ГУНП в Миколаївській області надійшла інформація щодо відсутності на службі з 24.02.2022 року без поважних причин працівників ГУНП, зокрема, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Миколаївській області встановлено вчинення дисциплінарного проступку лейтенантом поліції ОСОБА_1 , який виразився в порушенні вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року № 2337-VIIІ, щодо обов`язку поліцейського дотримуватись законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, забезпечення законності, дотримання норм службової етики, статутного порядку, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою, підвищувати всій професійний рівень, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог статей 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» зі змінами та доповненнями щодо обов`язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, вимог наказу НПУ від 23.09.2016 року №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», ігноруванні вимог п. 5 розділу І п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо здійснення своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, що призвело до самоусунення від виконання службових обов`язків та відсутності на службі без поважних причин у робочі дні, починаючи з 24.02.2022 року по 06.03.2022 року (всього одинадцять днів), та компрометує авторитет поліції як правоохоронного органу, викликає в населення неповагу до поліції, знижує авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 06.03.2022 року №430 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Миколаївській області, п. 4 якого до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

06.03.2022 року наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №196 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, відносно позивача проведено службове розслідування, в рамках якого надавалася оцінка факту відсутності на службі позивача, невиконання ним службових обов`язків у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану на території України.

Однак висновки службового розслідування відсутні.

Разом з тим, Акти про відсутність на службі матеріали адміністративної справи також не містять.

Як вбачається з довідки про грошове забезпечення від 14.02.2024 року №19/28/1-2024 кількість відпрацьованих днів ОСОБА_1 у лютому 2022 року складає 28 днів.

Разом з тим, згідно довідки про складові грошового забезпечення нарахованого інспектору СРПП ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенанту поліції Федорову С.С. від 14.02.2024 року №20/28/1-2024, позивачу виплачено грошове забезпечення за 28 відпрацьованих днів лютого 2022 року. Також позивачу у березні 2022 року виплачено грошове забезпечення за березень 2022 року, до складу якого увійшло окрім грошового забезпечення також і компенсація за невикористані дні відпустки.

З урахуванням вказаного суд доходить висновку, що ОСОБА_1 до 06.03.2022 року протабельований як такий, що перебував на службі (оскільки за ці дні отримав грошове забезпечення), суд ставить під сумнів твердження відповідача про відсутність позивача на службі та об`єктивність складення актів про відсутність його на службі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що під час проведення службового розслідування відповідачем не відібрано пояснень у поліцейського, позивача не ознайомлено належним чином з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, службове розслідування проведено з порушенням порядку проведення службового розслідування, оскільки фактично членами дисциплінарної комісії висновок про відсутність позивача на службі без поважних причин зроблений на підставі Акту від 06.03.2022 року.

Слід зауважити, що Акт про відсутність на службі ОСОБА_1 , наказ про призначення службового розслідування, проведення службового розслідування, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та Наказ про звільнення були винесені всі в один день 06.03.2022 року, що цілком виключає таку обов`язкову складову проведення службового розслідування та прийняття рішення за результатами проведеного службового розслідування, як встановлення об`єктивних обставин справи.

Окрім того, у відповідача відсутні самі матеріали службового розслідування.

Як вказав відповідач, 29.03.2022 року приблизно о 08.45 в дев`ятиповерхову адміністративну будівлю, де розміщувалась Миколаївська обласна державна рада (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв) влучила ворожа ракета, яка внаслідок попадання спричинила значну шкоду даній будівлі та утворила потужну ударну хвилю, яка в свою чергу призвела до пошкоджень інших будівель (в т.ч. адміністративної будівлі ГУНП в Миколаївській області), розташованих неподалік від будівлі Миколаївської ОДА (вибите скло, обсипана штукатурка зі стелі, та інше). При цьому, в приміщені адміністративної будівлі ГУНП в Миколаївської області (вул. Адміральська, 22 м. Миколаїв), де службові кабінети працівників УГІ ГУНП та зберігаються матеріали службових розслідувань, проведених з моменту введення воєнного стану та початку війни рф проти України, в результаті ударної хвилі (від влучання ворожої ракети в будівлю Миколаївської ОДА), значно пошкодились покриття стелі, яке впало на підлогу та дахове покриття будівлі. Враховуючи пошкодження стелі, даху та внаслідок опадів матеріали службових розслідувань було втрачено (ящики паперів залило водою, чим суттєво пошкодило папір). Зазначив, що всі матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Миколаївській області від 06.03.2022 року №429, щодо можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції ГУНП, в тому числі відсутності на службі з 24.02.2022 року без поважних причин лейтенанта поліції ОСОБА_1 , в результаті вищевказаного обвалу стелі, суттєво пошкодились та відновленню не підлягають. Крім того, внаслідок стрибків напруги, до яких призвели бойові дії поблизу Миколаєва, в приміщенні згоріло три комп`ютери, на одному з яких містились матеріали службового розслідування в електронному вигляді.

Разом з тим, відповідачем не надано до суду Акту про знищення матеріалів службового розслідування внаслідок руйнування стелі будівлі.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

У даному випадку, дії відповідача стосовно проведення службового розслідування не можуть вважатися судом такими, що переслідували законну мету захисту прав позивача, а свідчать про те, що відповідач діяв поза межами повноважень, визначених Конституцією та законами України, з метою звільнення позивача зі служби в поліції.

Суд зазначає, що важливість дотримання і неухильного виконання етапів процедури, зокрема, строків проведення службового розслідування та прийняття за наслідками відповідного наказу, безпосередньо пов`язана із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується.

Недотримання строків притягнення до дисциплінарної відповідальності суб`єктом владних повноважень порушує принципи правової визначеності, викликає у особи сумніви щодо прозорості та відкритості проведення перевірки, прийняття за її наслідками безстороннього, законного рішення.

У питаннях, пов`язаних із застосуванням строків давності, Європейський суд з прав людини висловив свою позицію, зокрема, в справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11 остаточне рішення від 27.05.2013, §137), вказавши, що «…строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від суддів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень».

Таким чином, враховуючи, що зазначені процедурні порушення передували винесенню наказів в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, суд доходить висновку, що у своїй сукупності встановлені порушення ставлять під сумнів законність п. 3 Наказу № 430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказу № 196 о/с «По особовому складу», яким звільнено позивача зі служби в поліції, та є достатньою підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування пункту 4 Наказу № 430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ГУНП в Миколаївській області» в частині, що стосується лейтенанта поліції ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Миколаївській області від 06.03.2022 року № 196о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач у позовних вимогах не ставить питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але виходячи з приписів ст. 235 КЗпП України та правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові, зокрема від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14, у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За вказаних обставин, враховуючи, що оскаржуваний наказ від 06.03.2022 року № 196о/с «По особовому складу», яким звільнено позивача зі служби в поліції, підлягає скасуванню, а також те, що останнім робочим днем позивача було 06.03.2022, поновити позивача на службі слід з наступного дня, що настає за останнім робочим днем, тобто з 07.03.2022 року.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

У постанові від 20.06.2018 року у справі №826/808/16 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що згідно з частиною другою статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 Порядку №100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, серед іншого, при розрахунку вимушеного прогулу.

Абзацом третім пункту 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно пункту 5 Порядку №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (годинна) заробітна плата працівника. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому, можливе субсидіарне застосування загальних норм, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Можливість субсидіарного застосування загальних правових норм до відносин публічної служби, як правило, закріплена у спеціальному законі, що регулює такий вид публічної служби. Подібна законодавча техніка спрямована на усунення прогалин у правовому регулюванні.

Спеціальним нормативно-правовим актом для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським є Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06 квітня 2016 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799.

Відповідно до пункту 2 вказаного наказу, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно п.9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, як для обрахунку середньоденного грошового забезпечення позивача, так і для визначення розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає присудженню на користь позивача з відповідача необхідно брати до уваги кількість календарних днів.

Висновки суду у цій справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 31.03.2020 року по справі №1440/1938/18 та від 09.04.2020 року по справі №540/426/19.

Згідно довідки ГУНП в Миколаївській області заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували місяцю звільнення (січень 2022 року, лютий 2022 року (59 днів) становить 25597,68 грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача складає 433,86 грн.

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 склала 722 днів з 07.03.2022 року (наступний день після звільнення) по 26.02.2024 року день винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 313 246, 92 грн. (722 к.д. х 433,86 грн.) з урахуванням податків.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належні докази в обґрунтування правомірності звільнення позивача.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно п.2 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць складає 13015,8 грн. (30 к.д. х 433,86 грн.) з урахуванням податків.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 13015,8 грн. з урахуванням податків.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 4 Наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №430 від 06.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ГУНП в Миколаївській області» в частині, що стосується лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 196 о/с від 06.03.2022 року «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

4. Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 13015,8 грн з урахуванням податків.

6. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 300 231, 12 грн з урахуванням податків.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 992,40 грн.

8. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 13015,8 грн. з урахуванням податків.

9. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко