Справа № 160/30621/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН ДНІПРО" до Рівненської митниці про визнання протиправними рішень, карток відмови та їх скасування,-
22 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН ДНІПРО" до Рівненської митниці з вимогами:
- визнати протиправними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000088, №UA204020/2023/000656, №UA204020/2023/000660;
- визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA204000/2023/000065/2 від 07.06.23, № UA204020/2023/000087/2 від 01.08.2023, №UA204020/2023/000089/2 від 02.08.2023.
Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
09.12.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 25.12.2023 по 16.02.2024 у творчій відпустці та з 19.02.2024 по 23.02.2024 на періодичному навчанні, розгляд справи здійснено 26.02.2024.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 23.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «100 ШИН ДНІПРО» (Покупець) та «Dikabo GMBH», (Німеччина), (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № DP-DC-2023 від 23.03.2023, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання чи відновлення, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Spelle ) Інкотермс 2010.
З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем було подано відповідачу митні декларації:
Митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 33,59 до 36,58 Євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,60 Євро/ кг. нетто).
06.06.2023 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи: Лист пояснення б/н від 06.06.2023; Договір заявка на перевезення № 183 від 29.05.2023; Додаток до контракту від 23.03.2023 № DP-DC-2023; Цінову інформацію про митну вартість аналогічного (подібного) товару: UA401020/2022/044471 від 29.09.2022 ;UA401020/2022/046802 від 13.10.2022.
Митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 33,55 до 36,67 Євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,60 Євро/ кг. нетто).
31.07.2023 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи: - Лист пояснення б/н від 31.07.2023 Додаток до контракту від 23.03.2023 № DP-DC-2023; - Цінову інформацію про митну вартість аналогічного (подібного) товару: UA401020/2022/044471 від 29.09.2022; UA401020/2022/046802 від 13.10.2022.
Митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 35,50 до 36,44 Євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,60 Євро/ кг. нетто).
02.08.2023 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, Позивачем були надані додаткові документи: Лист пояснення б/н від 02.08.2023; - Додаток до контракту від 23.03.2023 № DP-DC-2023; - Цінову інформацію про митну вартість аналогічного (подібного) товару: UA401020/2022/044471 від 29.09.2022; UA401020/2022/046802 від 13.10.2022; Рахунок на оплату №370 від 01/08/2023 (Виправлений).
Рівненською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості:
- № UA204000/2023/000065/2 від 07.06.23, яким до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний, та скориговано загальну вартість товару на рівні від 1,22 до 1,41 Євро/ кг. Нетто, а також картка відмови у прийнятті митної декларації № UA204000/2023/000088;
- № UA204020/2023/000087/2 від 01.08.2023, яким до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний, та скориговано загальну вартість товару на рівні від 1,22 до 1,41 Євро/ кг. нетто, а також картка відмови у прийнятті митної декларації № UA204020/2023/000656;
- № UA204020/2023/000089/2 від 02.08.2023, яким до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний, та скориговано загальну вартість товару на рівні від 1,22 до 1,41 Євро/ кг. Нетто, а також картка відмови у прийнятті митної декларації № UA204020/2023/000660.
Обставини прийняття вказаних рішень:
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України № 689 від 11.09.2015 року затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
У випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Контроль за правильністю визначення митної вартості у випадках, передбачених абзацом першим, здійснюється посадовою особою, що здійснює такий контроль, за погодженням з керівником підрозділу митного оформлення (заступником керівника, старшим зміни). Відповідне погодження засвідчується шляхом проставлення підпису на роздрукованому переліку митних формальностей за митною декларацією, поряд з відомостями про виконання митної формальності за напрямком контролю митної вартості (п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій).
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно приписів 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, суд вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «100 ШИН ДНІПРО» (Покупець) та «Dikabo GMBH», (Німеччина), (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № DP-DC-2023 від 23.03.2023, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання чи відновлення, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Spelle ) Інкотермс 2010.
Так в рішенні про корегування митної вартості №UA204000/2023/000065/2 від 07.06.2023 зазначено, що до митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано довідку про транспортні витрати від 05.06.2023 № 050623, але даний документ не може бути взятий до уваги так як відсутній у переліку документів, що підтверджують відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 (далі Наказ №599).
Згідно вимог розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599 до документів, що місять відомості про вартість перевезення можуть належати зазначені в наказі документи.
Таким чином в нормативному акті наведені приклади документів, які можуть надаватися для підтвердження вартості перевезення, проте цей перелік не є вичерпним, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію «можуть належати».
Відповідно до пп.6 п 2. ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Додатково витрати на транспортування підтверджуються, додатковими документами, зокрема: Договір перевезення № 183 від 29.05.2023; рахунок на оплату послуг № 290 від 08.06.2023; акт надання послуг № 290 від 08.06.2023; платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 781 від 13.06.2023.
Крім того, рахунок на оплату послуг № 290 від 08.06.2023, акт надання послуг № 290 від 08.06.2023, платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 781 від 13.06.2023 були оформлені після завершення митного оформлення товарів згідно з умовами ведення позивачем господарської діяльності, а їх оформлення не залежало від позивача.
Отже, наведені документи у повній мірі підтверджують вартість витрат з транспортування товару до кордону України.
За вказаних обставин суд відхиляє доводи відповідача щодо не підтвердження витрат на транспортування товару.
Проте, як встановлено судом до митного оформлення позивачем були надані прайс-листи від 31.05.2023 б/н, від 26.07.2023 б/н та від 28.07.2023 б/н, що видані компанією «Dikabo GMBH» який є продавцем за зовнішньоекономічним договором, укладеного із позивачем, та який містить комерційну пропозицію Постачальника необмеженому колу заінтересованих покупців.
Крім того, прайс-листи є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому посилання відповідача на неповноту чи обмеженість його відомостей є безпідставними.
Проте суд зазначає, що Експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Нідерланди), а тому покупець Товару не може відповідати за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації.
Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року, справа №813/1350/14.
Також, в рішеннях про корегування митної вартості зазначено, Пунктом 1.3 контракту від 23.03.2023 № DP-DC-2023 (далі - Контракт) зазначено, що кількість товару, що поставляється згідно контракту в кожний календарний рік, зазначено у Додатку до цього контракту. Але до митного оформлення не надано будь яких додатків до контракту.
Проте судом встановлено, що Додаток до контракту від 23.03.2023 № DP-DC-2023, був наданий на письмову вимогу Відповідача разом з Листами - поясненнями ТОВ «100 ШИН ДІНПРО» б/н від 31.07.2023 та б/н від 02.08.2023.
Таким чином Додаток до контракту від 23.03.2023 № DP-DC-2023 був наявний у Відповідача на дату винесення оскаржуваних рішень.
Щодо недоліків визначених в рішенні про корегування митної вартості №UA204020/2033/000089/2 від 02.08.2023 стосовно того, що рахунок на оплату №370 від 01/08/2023 містить інформацію стосовно разового договору заявки №183 (про надання послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні), для цілей митного оформлення вищевказаний документ не наданий, суд зазначає наступне.
Як зазначено позивачем, при складанні Рахунку на оплату №370 від 01.08.2023 перевізником була допущена технічна помилка в зазначенні номеру договору перевезення , а саме зазначений № 183, замість вірного № 261.
Після виявлення допущенної помилки, Перевізник здійснив виправлення технічної помилки шляхом надання рахунку на оплату №370 від 01/08/2023 (Виправлений).
Рахунок на оплату №370 від 01/08/2023 (Виправлений) був наданий на письмову вимогу Відповідача разом з Листом - пояснення ТОВ «100 ШИН ДІНПРО» б/н від 02.08.2023, тобто був наявний у Відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення.
Наявність технічної помилки у документі, за умови що зміст інформації, яка помилково не була вказана, може бути встановлений на основі відомостей з інших документів, поданих до митного контролю. Відповідно наявність технічної помилки у документі не впливає на його доказову силу.
До того ж у Відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення був наявний рахунок на оплату №370 від 01/08/2023 (Виправлений) з зазначенням вірного номеру договору.
Тож, наведені доводи митного органу не свідчать про викривлення позивачем вартості товару або про те, що надані для митного оформлення документи мають розбіжності або неточності.
На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що надані позивачем документи повністю підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість.
Наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.
Отже, у ході судового розгляду справи суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
Таким чином подані декларантом документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
На підставі встановлених судом обставини, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно проведено коригування митної вартості за рішеннями №UA204000/2023/000065/2 від 07.06.23, № UA204020/2023/000087/2 від 01.08.2023, №UA204020/2023/000089/2 від 02.08.2023.
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000088, №UA204020/2023/000656, №UA204020/2023/000660 прийняті відповідачем протиправно, отже є такими, що підлягають скасуванню.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З огляду на викладене, доводи позивача є обґрунтованими, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "100 ШИН ДНІПРО" підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 11 358,09 грн., що документально підтверджується платіжними інструкціями №№ 955, 956, 957, 958 від 20.11.2023.
З матеріалів справи вбачається, що загальна сума надмірно сплачених позивачем митних платежів становить 409 707,33 грн.
Відповідно до п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду: адміністративного позову: майнового характеру, який подано: суб`єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову майнового характеру до суду в сумі 6145,60 грн. підлягає стягненню з Рівненської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000065/2 від 07.06.23, № UA204020/2023/000087/2 від 01.08.2023, №UA204020/2023/000089/2 від 02.08.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000088, №UA204020/2023/000656, №UA204020/2023/000660.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 лютого 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков