Справа № 480/10229/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 р. Справа № 480/10229/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через представника звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив:

1) визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду, не прийняття рішення по суті рапорту від 28.08.2023 року позивача ОСОБА_1 , солдата, оператора ПТРК військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами;

2) зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт від 28.08.2023 року позивача ОСОБА_1 , солдата, оператора ПТРК військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та прийняти рішення про звільнення позивача ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп. "г" пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України " Про військовий обов`язок і військову службу".

Свої вимоги мотивував тим, що батько позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку ЛКК №30 від 28.06.2023 року потребує постійного стороннього догляду, як невиліковний хворий, який через порушення функцій організму може самостійно пересуватися та обслуговуватися зі сторонньою допомогою. У зв`язку з чим позивач 28.08.2023 звернувся з письмовим рапортом до свого безпосереднього командира про звільнення позивача з лав Збройних сил України на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", втім станом на день звернення позивача до суду не надійшло жодної відповіді на його рапорт від 28.08.2023 про звільнення з військової служби, а також позивач не має відомостей про отримання та реєстрацію рапортів, тому позивач вважає протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 стосовно не розгляду рапорту про звільнення позивача.

Ухвалою суду від 22.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.27).

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.32-37), в якому вказав, що за результатом розгляду поданого представником позивача 28.08.2023 рапорту (поштовим відправленням 860) на ім`я відповідача про звільнення за сімейними обставинами на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком, що підтверджується медичними висновком ЛКК та наданих до нього документів, позивачу було повідомлено листом про те, що підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відсутні, оскільки немає законних підстав для прийняття копії довідки ЛКК в якості документа, який дає підстави для звільнення з військової служби, позаяк документом який підтверджує потребу особи у сторонньому догляді є висновок медико-соціальної експертизи та надати завірені документи встановленим порядком.

При цьому, окремо наголосив, що в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії. Позивачу для підтвердження необхідності стороннього догляду слід було надати саме висновок медико-соціальної експертної комісії.

Представник позивача, у свою чергу подав заперечення на відзив (а.с.54-56), в якому просив задовольнити вимоги, оскільки позивач єдиний в родині, хто може доглядати та утримувати свого батька. До рапорту позивача були долучені документи завірені належним чином, а саме нотаріально, які підтверджують підстави для звільнення позивача.

Ухвалою суду від 20.10.2023 у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі (а.с.43), на виконання вимог якої представник Військової частини НОМЕР_1 надав додаткові докази у справі (а.с.47-50).

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.09.2022 №246 відповідно Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" рядовий військової служби із призовом під час мобілізації призначено на посаду солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , - оператор взводу протитанкових керованих ракет стрілецького батальйону, ВОС - 139543А, шпк "солдат", прийнято вважати таким, що з 12.09.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 5 та розміром посадового окладу 2820 гривень на місяць (а.с.38).

31.08.2023 адвокат Скоробагатько В.Ю. в інтересах позивача - ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (поштове відправлення 860) супровідним листом від 28.08.2023 №10-Т направив командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт позивача від 28.08.2023, адресований к о м а н д и р у Військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що був мобілізований 11.09.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3, з лав Збройних сил України на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме батько позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку ЛКК №30 від 28.06.2023 року потребує постійного стороннього догляду, як невиліковний хворий, який через порушення функцій організму може самостійно пересуватися та обслуговуватися зі сторонньою допомогою. Діагноз: Астенічний синдром внаслідок ЗТГК, перелому 9-10-11 ребер зліва, травматичного гемо пневмотораксу. Хронічна легенева недостатність після хірургічної операції (18.11.2022 року VATS. Видалення зсілого пневмотораксу. Ушивання поранення легені). Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз. СНІІФ, ФК II. Хвороба ОСОБА_2 є невиліковною, він не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує догляду на постій основі (а.с.12, 16-17).

До вказаного рапорту були додані копії паспорту позивача, довідки про реєстрацію місця проживання позивача, свідоцтва про народження позивача, висновку ЛКК від 28.06.2023 №30 ОСОБА_2 , паспорту ОСОБА_2 , довідок від 29.06.2023 №64, від 03.04.2023 №66, паспорту ОСОБА_3 , довідки МСЕК від 29.12.2021 №266764 ОСОБА_3 (а.с.7-8, 10-11, 13-14-19, 21).

Поштове відправлення 860, яким направлявся вищевказаний рапорт позивача з доданими до нього документами, був отриманий Військовою частиною НОМЕР_1 05.09.2023 (а.с.75) та що не заперечується відповідачем (а.с.49-50).

За результатом розгляду надісланого адвокатом рапорту позивача з доданими до нього документами, представнику ОСОБА_1 - адвокату Скоробагатьку Володимиру Юрійовичу, листом від 11.09.2023 №5526 за підписом старшого військового містечка №4 Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 (а.с.48) повідомлено про те, що відповідно до постанови КМУ від 12.06.2013 довідка ЛКК може надаватися стосовно осіб, які не досягли 18 років, а стосовно осіб, які є старшими 18 років необхідна довідка МСЕК. Тому для звільнення у запас через сімейні обставини солдата ОСОБА_1 необхідно надати довідку МСЕК на батька ОСОБА_2 . Також у листі вказано, що всі документи, які подаються на звільнення, повинні бути завірені нотаріально (а.с.48).

У подальшому адвокат Скоробагатько В.Ю. в інтересах позивача - ОСОБА_1 супровідним листом від 29.09.2023 №10-Т направив Військовій частині НОМЕР_1 нотаріально завірені копії додатків, що були додані до раніше надісланого листа від 28.08.2023. Лист від 29.09.2023 надійшов до Військової частини НОМЕР_1 04.10.2023 (а.с.39), що визнається відповідачем у відзиві.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, врегульовано нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232- XII), а також нормами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачено види військової служби, серед яких військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Тобто, як на момент подання позову до суду, та і на момент розгляду цієї адміністративної справи, триває воєнний стан.

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби.

Так, згідно п.п. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), серед іншого: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Позивач, виявивши своє небажання продовжувати проходити військову службу (як умова за п."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII), звернувся до Військової частини НОМЕР_1 через свого представника з рапортом про звільнення від 28.08.2023 на підставі зазначеної норми Закону №2232-XII - п.п. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII (а.с.17), отримання якого відповідачем як 05.09.202023 (а.с.49), так і 04.10.2023 (а.с.39), не заперечується.

Відповідач стверджує, що рапорт був розглянутий та надана відповідь. Втім оцінюючи вказані доводи судом враховано наступне.

Відповідно до ч.7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, згідно із абз.2 п.12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 4 пункту 241 Положення накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Згідно з абз.13 п.14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 (далі - Інструкція №170) документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Пункт 12.11 розділу XII Інструкції № 170 визначає, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до пункту 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Згідно підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема, у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає, зокрема, підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин. Також уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. При цьому документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Ухвалою суду від 20.10.2023 судом було витребувано у відповідача відповідне рішення, прийняте за результатами розгляду рапорту позивача від 28.08.2023.

На виконання ухвали суду відповідачем надано лист від 11.09.2023 №5526 за підписом старшого військового містечка № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 , яким за результатом розгляду надісланого представником ОСОБА_1 рапорту позивача з доданими до нього документами, повідомлено про те, що відповідно до постанови КМУ від 12.06.2013 довідка ЛКК може надаватися стосовно осіб, які не досягли 18 років, а стосовно осіб, які є старшими 18 років необхідна довідка МСЕК. Тому для звільнення у запас через сімейні обставини солдата ОСОБА_1 необхідно надати довідку МСЕК на батька ОСОБА_2 . Також у листі вказано, що всі документи, які подаються на звільнення, повинні бути завірені нотаріально (а.с.48).

Разом з тим, зазначений лист від 11.09.2023 №5526 за підписом старшого військового містечка № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 , яким повідомлено представника позивача про те, що ОСОБА_1 необхідно надати довідку МСЕК замість наданої довідки ЛКК, та надання нотаріально завірених копій документів, на переконання суду, несе виключно рекомендаційний характер та не є доказом належного розглядом рапорту позивача про звільнення, а тим більше про прийняття рішення (у тому числі про відмову) уповноваженою особою, зокрема командиром Військової частини НОМЕР_1 , який має повноваження на прийняття відповідних рішень з кадрових питань.

Доказів того, що старший військового містечка № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 наділений відповідними повноваженнями на вчинення таких дій, зокрема, звільняти чи відмовляти у звільненні, матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів суду не надано. Таким чином лист старшого військового містечка № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2023 не може бути визнано як рішення командира військової частини НОМЕР_1 за результатом розгляду поданого рапорту та про відмову у звільненні позивача зі служби.

Доказів розгляду та прийняття рішення за результатом розгляду рапорту позивача щодо звільнення з військової служби уповноваженою особою, яка має право на прийняття таких рішень, зокрема командиром ВЧ НОМЕР_1 не надано.

Таким чином, відповідач не надав доказів належного результату розгляду рапорту позивача від 28.08.2023, у тому числі таких, як прийняття наказу або відмови у прийняття наказу командиром частини, з посиланням на акти законодавства та з роз`ясненням порядку оскарження. Така бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 не відповідає критеріям правомірності визначених в ч.2 ст.2 КАС України та є протиправною.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та досліджені докази, приймаючи до уваги суб`єктний склад сторін, визначеного позивачем, суд вважає за необхідне обрати належний захист порушеного права позивача та, із врахуванням ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, та визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не розгляду та не прийняття рішення по суті рапорту від 28.08.2023 позивача ОСОБА_1 , солдата, оператора ПТРК військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт від 28.08.2023 позивача ОСОБА_1 , солдата, оператора ПТРК військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду такого рапорту, з урахуванням висновків викладених у цьому рішенні суду.

У той же час, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби є передчасними та фактично такими, що звернуті на майбутнє, адже їх вирішення безпосередньо залежить від результатів розгляду поданого позивачем рапорту уповноваженою особою, підготовки передбачених законодавством документів, направлення таких до уповноваженої особи щодо прийняття рішення про звільнення.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Рішення за результатом розгляду рапорту позивача щодо звільнення з урахуванням чи без урахування юридичних висновків старшого військового містечка №4, уповноваженою особою - командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято взагалі не було. Таким чином матеріалами справи не підтверджується факт відмови командира військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби.

Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання командира військової частина НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, такі вимоги є передчасними.

Водночас, належним способом захисту прав позивача у спірному випадку є зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт від 28.08.2023 позивача ОСОБА_1 , солдата, оператора ПТРК військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду такого рапорту, з урахуванням висновків викладених у цьому рішенні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не розгляду та не прийняття рішення по суті рапорту від 28.08.2023 позивача ОСОБА_1 , солдата, оператора ПТРК військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , солдата, оператора ПТРК військової частини НОМЕР_1 , від 28.08.2023, про звільнення з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду такого рапорту, з урахуванням висновків викладених у цьому рішенні суду.

У задоволенні інших позовних відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2024.

Суддя І.Г. Шевченко