Справа № 200/7146/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Справа№200/7146/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України стосовно відмови у перерахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби, із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби, із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів, з урахуванням виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що у період з 12.10.2016 року по 15.04.2021 року він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та наказом від 15.04.2021 року № 87 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення цієї військової частини.

На дату звільнення з військової служби, відповідно до витягу з наказу 15.04.2021 року № 87, позивач мав вислугу років у календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів.

Однак під час розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач не врахував вислугу років позивача у пільговому обчисленні (4 роки 11 місяців 20 днів).

Позивач вважає дії відповідача стосовно відмови у перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування вислуги років у пільговому обчисленні протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що позивачу відповідно до вимог чинного законодавства було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за вислугою років у календарному обчисленні (11 років 9 місяців 13 днів) у розмірі 96030,00 грн.

Таким чином, на переконання відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/7146/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи.

Позивач у даній справі проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 15.04.2021 року № 87 позивач був виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення цієї військової частини як такий, що був звільнений з військової служби у запас згідно з наказом командувача Національної гвардії України від 25.03.2021 року № 50 о/с відповідно до пункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) з 15.04.2021 року.

Як видно із витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 15.04.2021 року № 87, станом на 15.04.2021 року (на дату звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини) вислуга років позивача становила: у календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів.

Відповідно до наданої відповідачем довідки від 27.12.2023 року № 130 позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 96030,00 грн.

При цьому, як зазначається відповідачем у відзиві на позов та підтверджується змістом грошового атестата, виданого відповідачем, під час нарахування суми одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач виходив із кількості календарної вислуги років позивача, яка станом на 15.04.2021 року склала 11 років 9 місяців 13 днів.

Отже, вислуга років позивача у пільговому обчисленні (4 роки 11 місяців 20 днів) при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем не враховувалась.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються пільги, гарантії та компенсації, передбачені законом.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) установлено, що індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Частина 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби, зокрема, через небажання військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, продовжувати військову службу одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналіз змісту положень статті 15 Закону № 2011-ХІІ дозволяє дійти висновку про те, що наявність у військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби залежить від підстави звільнення з військової служби, а у деяких випадках також і від вислуги років.

Судом установлено, що позивача було звільнено з військової служби у запас згідно з підпунктом "б" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII.

Згідно з підпунктом "б" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII установлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби випадків.

Також судом установлено, що загальна вислуга років позивача на момент звільнення з військової служби у запас складає у календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів.

Суд зауважує, що системний аналіз статті 15 Закону № 2011-ХІІ свідчить, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а з метою визначення розміру грошової допомоги, а саме: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби".

Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги за частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ є наявність "вислуги 10 років і більше".

Отже, частина 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ не містить прямої вказівки на те, що право на призначення та виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги.

Правова позиція аналогічного змісту була наведена Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17 та від 24.11.2020 року у справі № 822/3008/17.

Таким чином, позивач, як військовослужбовець, якого звільнено з військової служби за станом здоров`я та який має більше ніж 10 років вислуги, відповідно до положень частини 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ має право на одноразову грошову допомогу при звільненні у встановленому законодавством розмірі (у тому числі з урахуванням пільгової вислуги).

З огляду на викладене, вказані у відзиві на позов доводи відповідача, з посиланням на положення пункту 2 розділу ХХХІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 року № 200, та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" від 17.07.1992 року № 393, стосовно відсутності у даному випадку підстав для врахування вислуги років у пільговому обчисленні під час розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні судом відхиляються.

Крім того, суд зазначає, що зазначені постанова Кабінету Міністрів України та наказ Міністерства внутрішніх справ України є нормативними актами нижчої юридичної сили, ніж Закон № 2011-ХІІ, тобто у цьому разі перевагу мають положення саме Закону № 2011-ХІІ.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік такої служби у повному обсязі (тобто із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів) є протиправною.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

У позовній заяві позивач просить суд, зокрема, визнати неправомірними дії відповідача стосовно відмови у перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Суд зауважує, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

Доказів вчинення відповідачем активних дій щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, як і доказів звернення позивача до відповідача з такими вимогами, суду не надано.

Відтак, у спірних правовідносинах мали місце не дії відповідача, а його бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік такої служби у повному обсязі (тобто із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів).

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи встановлені судом обставини, приймаючи до уваги наведені вище у цьому рішенні висновки суду щодо вчинення з боку відповідача саме бездіяльності, а не активних дій, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України та задовольнити позовні вимоги шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України стосовно ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби, із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби, із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів, з урахуванням виплаченої суми.

Таким чином заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, із застосуванням частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, отже, відшкодуванню вони не підлягають.

Керуючись положеннями Конституції України, Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби, із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (код за ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби, із застосуванням вислуги років на військовій службі станом на 15.04.2021 року в календарному обчисленні - 11 років 9 місяців 13 днів, та у пільговому обчисленні - 4 роки 11 місяців 20 днів, з урахуванням виплаченої суми.

Повне судове рішення складене 26 лютого 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч