Справа № 120/16338/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 лютого 2024 р. Справа № 120/16338/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка )до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач) із позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-252-17У від 17.08.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказала на те, що податковий орган вдруге в незаконний спосіб намагається стягнути одну й ту саму заборгованість із сплати ЄСВ. При цьому, рішенням суду у справі №120/7465/20-а визнано протиправними та скасовано вимогу про сплату боргу по ЄСВ на суму 13 556, 18 грн. та вказано на незаконність нарахування ЄСВ , як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність. Наведене судове рішення, на думку позивачки, є преюдиціальним для всіх подальших.

Відтак, борг по ЄСВ вказаний в спірній вимозі нараховано безпідставно, а відтак, вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 13.11.2023 р. прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

23.11.2023 р. до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що позивачка як фізична особа- підприємець перебуває на загальній системі оподаткування. Станом на 23.11.2023 р. нею не було сплачено ЄСВ в сумі 6708, 36 грн. через що сформовано вимогу №Ф-252-17У від 17.08.2023 р.

13.12.2023 р. надійшла відповідь на відзив в якій вказано, що відповідач в обґрунтування своєї позиції не надав жодних доказів . Зазначено, що позивачка не перебуває на загальній системі оподаткування, а перебуває на спрощеній, що підтверджується судовим рішенням у справі №120/7465/20-а. Стосовно обов`язку сплати ЄСВ позивачка вказала, що не реєструвалася, як фізична особа, яка провадить незалежну діяльність та сплачує поквартально ЄСВ , як фізична особа підприємець.

Ухвалою суду від 15.01.2024 р. витребувано додаткові докази.

30.01.2024 р. надійшли письмові пояснення позивачки, в яких вказала, що в картці нараховані штрафи та пеня. При цьому, знову ж зазначила про те, що згідно наданих нею платіжних документів видно відсутність прострочених платежів по ЄСВ.

07.02.2024 р. надійшли пояснення, в яких представник відповідача вказав, що податкова вимога №Ф-9531-17 відкликана, внаслідок її скасування судовим рішенням у справі №120/7465/20-а, однак це не є підставою для автоматичного коригування ІКП.

При цьому, відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності податкового боргу контролюючі органи мають зараховувати кошти в порядку черговості, відтак кошти, які надходили погашали попередню заборгованість.

Ухвалою від 12.02.2024 р. витребувано додаткові докази.

Ухвалою від 27.02.2024 р. відмовлено в поновленні строків звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою- підприємцем, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ та, відповідно , перебуває на обліку у податковму органі.

17.08.2023 р. ГУ ДПС у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-252-17У від 17.08.2023 р.

Не погоджуючись із цією вимогою, позивачка звернулась до суду із позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої платниками єдиного внеску є:

- фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів);

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець дійсно розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Згідно з пунктом 63.5 статті 63 ПК України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

ОСОБА_1 є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2022 р. Тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI. Позивачка як фізична особа-підприємець перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску.

Так, відповідач вказує, що згідно спірної вимоги борг виник за період з січня по грудень 2022 р. на підставі податкової декларації позивачки за 2022 р.

Як видно із картки обліку платника станом на 31.12.2022 р. за позивачкою рахувався борг по сплаті ЄСВ в сумі 2682, 36 грн.

Згідно даних електронного кабінету позивачки за період з січня 2022 р. по грудень 2022 р. позивачці за результатами декларування нараховувалось ЄСВ , тобто факт нараховування ЄСВ, ще й як фізичній особі з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не знайшов свого підтвердження.

При цьому, позивачка в поясненнях вказує, що сплачувала ЄСВ своєчасно, що підтверджується платіжними документами долученими до справи.

Дійсно, як видно із платіжних доручень №67 від 10.01.2022 р. , №75 від 04.04.2022 р., №77 від 01.07.2022 р., №86 від 04.10.2022 р. ОСОБА_1 сплачено кошти в загальній сумі 17292 грн., в призначення платежу вказано "ЄСВ для ФОП…".

Разом з тим, з аналізу долучених позивачкою відомостей із електронного кабінету платника податків вбачається, що 06.01.2021 р., 07.04.2021 р.,01.07.2022 р., 04.04.2022 р., 04.10.2022 р. нараховано пеню по ЄСВ та після надходження відповідних платежів від позивачки (4.10.22, 1.07.22, 4.04.22, 10.01.22) податковий орган здійснював погашення боргу в порядку черговості. Зокрема, спочатку погашено наявну заборгованість за попередні періоди по пені, а потім погашалась поточна заборгованність. Внаслідок чого і виник борг, що відображений в оскаржуваній вимозі.

Такі дії податкового органу узгоджуються з положеннями пункту 87.9 статті 87 ПК України, відповідно до якого у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наведеною нормою ПК України визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу. При цьому зміст графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено пунктом 87.9 статті 87 ПК України.

В даній справі суд не надає оцінку правомірності нарахування пені та списання коштів в 2020, 2021 та 2022 році, оскільки це не є предметом спору у даній справі, адже позивачка оскаржує лише вимогу зі сплати ЄСВ, по якій нараховано борг в межах періоду з січня по грудень 2022 р.

При цьому згідно даних електронного кабінету позивачки до 04.10.2022 р. сума боргу по ЄСВ становила 7104, 36 грн., адже, як зазначено вище, внаслідок наявності боргу по пені, сплачені позивачкою кошти були спрямовані на її погашення, внаслідок чого утворився борг по поточним платежам з ЄСВ згідно спірної вимоги.

За таких обставин, враховуючи наявність боргу станом на дату прийняття вимоги, суд доходить висновку, що підстави для її скасування відсутні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Повний текст рішення сформовано: 27.02.24 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна