Справа № 160/26877/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/26877/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року (суддя Коренев А.О.) у справі №160/26877/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з підстав поранення під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації - протиправною;

визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за січень 2023 та з травня по вересень включно 2023 року у зв`язку з перебуванням на лікуванні після отриманого поранення - протиправною;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 , додаткову винагороду з підстав поранення під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у сумі 100 000 гривень (сто тисяч гривень);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за січень 2023 та з травня по вересень 2023 включно, у т.ч. до закінчення лікування у зв`язку з перебуванням на лікуванні після отриманого поранення у сумі 430723 гривень (чотириста тридцять тисяч сімсот двадцять три гривні).

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби отримав поранення, у зв`язку з чим проходив тривале лікування, але йому не було виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168. З цих підстав звернувся з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 14.09.2023 року;

зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт сержанта ОСОБА_1 від 14.09.2023 року про виплату додаткової винагороди.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з права військовослужбовця, який перебував на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення, на додаткову грошову допомогу, передбачену постановою КМУ №168. Таке право, як зазначив суд першої інстанції, реалізується на підставі наказу командира військової частини про виплату додаткової винагороди. У спірному випадку судом встановлено, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату позивачу додаткової винагороди не видавався, а поданий позивачем рапорт про виплату такої допомоги відповідачем розглянуто не було. З цих підстав суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що положеннями постанови КМУ №168 визначено вичерпний перелік підстав для виплати додаткової винагороди, і таких вимог як подання військовослужбовцем окремого рапорту про виплату додаткової винагороди, розгляд цього рапорту командиром військової частини, постановою КМУ №168 не передбачено. Позивач зазначає, що ним до військової частини були подані документи, які свідчать про його право на виплату додаткової винагороди, але відповідачем у вказаному питанні допущено протиправну бездіяльність та не вчинено жодних дій на виплату такої допомоги. Також позивач наголошує на тому, що наказ командира військової частини не є визначальним для визначення права військовослужбовця на додаткову винагороду, а отже зобов`язання відповідача виплатити таку допомогу не може бути розцінено як втручання в дискреційні повноваження відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає як про відсутність підстав для задоволення позову так і про відсутність підстав визнавати протиправну бездіяльність військової частини, як про те вирішив суд першої інстанції. За позицією відповідача виплата додаткової винагороди є дискреційними повноваженнями військової частини, які реалізуються на підставі наказу командира військової частини. Оскільки наказу командира військової частини про виплату позивачу додаткової винагороди не існувало, то відсутні і підстави стверджувати про те, що у спірному випадку військовою частиною допущено протиправну бездіяльність.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира танка, що підтверджується копією військового квитка та відповідачем не заперечувалось (а.с.11-13).

Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 573 від 31.01.2023, сержант ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , 30 грудня 2022 отримав травму (поранення) Діагноз: вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Акубатотравма, Забій шийного та грудного відділу хребта. За обставин: 30 грудня 2022 року під час проведення бойових дій внаслідок ворожого обстрілу поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської отримав травму (поранення) при проходженні військової служби, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, в районні проведення бойових дій на території Луганської області. Не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Підстава видачі довідки наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 794 від 26 січня 2023 року (а.с. 19).

З 31.12.2022 до 03.01.2023 включно ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в міській клінічній лікарні № 6, про що зазначено у Виписці медичної картки стаціонарного хворого № 1882922 (а.с. 16).

З 03.01.2023 до 11.01.2023 позивач перебував на лікуванні у Криворізькій міській лікарні № 2 із вибуховою травмою, струсом мозку, аубаротравмою, гострою сенсорна приглухуватістю праворуч. Цефалгічним синдромом. Остеохондрома право та остеохондромою правої плечової кістки, про що свідчить Виписка із медичної картки стаціонарного хворого №23П00178. Згідно виписки хворий виписується до в/ч, обмеження фізичних навантажень впродовж 6 діб (а.с. 17).

Згідно з довідкою Військово-лікарської комісії № 4597 від 07.04.2023 ««Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Стан після вибухової травми (30.12.2022).Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військово служби» (а.с. 21).

З 22.05.2023 до 26.05.2023, ОСОБА_1 перебував стаціонарному лікуванні у Клінічній лікарні № 9 м. Київ, що підтверджується Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 7370. Згідно виписки було проведене лікування: медикаментозне та оперативне (взяття біопсії новоутворення правої плечової кістки 23.05.2023 року). Вирішення питання щодо наступної госпіталізації після результату біопсії 12.06.2023 року. Виписаний в задовільному стані у військову частину (а.с. 26).

З 11.06.2023 до 21.06.2023, ОСОБА_1 перебував стаціонарному лікуванні у Клінічній лікарні № 9 м. Київ, що підтверджується Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 7370, з діагнозом остеохондрома верхньої третини правої плечової кістки (а.с. 29).

Згідно з довідками військово-лікарської комісії № 7876 від 23.06.2023 № 1048 та №9159 від 31 липня 2023 № 1261 «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військово служби».

14 вересня 2023 року позивачем направлено рапорт Командиру Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив, на підставі абзацу 4 пункту 10 Наказу № 44 Міністерства оборони України Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяких інших осіб виплатити додаткову винагороду з підстав поранення, а також додаткову грошову винагороду за січень, травень, червень, липень, серпень місяці 2023 року.

Відповідь на вказаний рапорт позивач не отримав.

Позивач не погодившись із бездіяльністю військової частини щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди за січень 2023 та з травня по вересень включно 2023 року, звернувся з позовом до суд.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст.9 Закону України №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно абз.5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (Далі Постанова №168) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З огляду на вказані норми права можливо дійти висновку про те, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. включаються особи, які:

- перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого);

- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією позивача про те, що за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням; перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення, йому виплачується додаткова винагорода у розмірі, передбаченому постановою КМУ №168.

У спірному випадку, позивачем не було надано доказів того, що він перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії, а отже виплата додаткової нагороди з цих підстав відсутня.

В той же час, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період: з 31.12.2022 до 03.01.2023, з 03.01.2023 до 11.01.2023, з 22.05.2023 до 26.05.2023, з 11.06.2023 до 21.06.2023. При цьому, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджено вищенаведеним довідками ВЛК.

Отже, за час перебування на стаціонарному лікуванні позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої поставою КМУ №168, виходячи із розрахунку 100 000,0грн. на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Щодо аргументів відповідача, з якими фактично погодився суд першої інстанції, про відсутність наказу командира військової частини про виплату позивачу додаткової винагороди, як обов`язкової умови для виплати такої винагороди, суд апеляційної інстанції зазначає те, що саме відсутність такого наказу, не дивлячись на поданий позивачем рапорт від 14 вересня 2023 року, обумовила звернення із позовом до суду, у тому числі із вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в питанні виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у такий спосіб, як: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди та зобов`язання відповідача нарахувати та виплати таку допомогу за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 31.12.2022 до 03.01.2023, з 03.01.2023 до 11.01.2023, з 22.05.2023 до 26.05.2023, з 11.06.2023 до 21.06.2023, виходячи із розрахунку 100 000,0грн. на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Стосовно заявлених позивачем вимог про виплату додаткової винагороди по вересень 2023 року включно слід зазначити те, що позивачем не було надано доказів перебування його на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням в інших періодах, ніж ті, які зазначено вище, що свідчить про необгрунтованість заявлених вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі №160/26877/23 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 (із змінами та доповненнями), за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 (із змінами та доповненнями), за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням з 31.12.2022 до 03.01.2023, з 03.01.2023 до 11.01.2023, з 22.05.2023 до 26.05.2023, з 11.06.2023 до 21.06.2023, виходячи із розрахунку 100 000,0грн. на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 26.02.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк