Справа № 337/6670/23
Суддя: Ширіна С. А.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 337/6670/23
Провадження № 2-а/337/2/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Ширіної С.А.,

за участю секретаря - Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху ,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №8116392 від 10.11.2023,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху ,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №8116392 від 10.11.2023, в якому просив скасувати постанову серії ЕАК №8116392 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.11.2023 р., винесену інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Богомоловим Юрієм Ігоровичем, якою визнано його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.11.2023 інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Богомоловим Ю.І. було винесено постанову серії ЕАК №8116392 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ ТF698К НОМЕР_1 , нібито проїхав на червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України . Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали за заборону руху.

Позивач ОСОБА_1 вважав, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню , оскільки згідно до Закону України « Про правовий режим воєнного стану» та певними обмеженнями Запорізької обласної військової адміністрації працівник поліції не міг користуватися відео реєстратором.Враховуючи це, є недопустимим доказ, який не може бути прийнятий по справі.З урахуванням відсутності доказу, не має і вини особи. В такому випадку складення матеріалів про правопорушення виключаються.На вимогу водія ОСОБА_1 надати докази згідно ст.268 КУпАП інспектор надав тільки запис з відео реєстратора у службовому автомобілі та не розглянув справу всебічно. Згідно ст.268 КУпАП не дав змоги скористатись при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Не ознайомив зі ст..63 Конституції України та ст.268 КУпАП.Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 суттєво порушив права ОСОБА_1 . Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Богомолов Ю.І. не дав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

Таким чином, інспектор Богомолов Ю.І. позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги, щодо процедури розгляду справи, а саме в однобічному порядку розглянув справу, не надавши допустимих доказів, згідно ст.268 КУпАП та ст.251 КУпАП.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з долученим до відзиву DVD-R диском з відеозаписом зі службового реєстратора вчинення адміністративного правопорушення , в якому представник відповідача- Управління патрульної поліції в Запорізької області Департаменту патрульної поліції заперечував проти заявлених позовних вимог,посилаючись на те, що інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Богомоловим Ю.І. правомірно винесено постанову про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП,оскільки відповідно до відеозапису зі службового реєстратора, чітко встановлено порушення позивачем ПДР України інкриміноване інспектором УПП в Запорізькій області ДПП та є беззаперечним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі,проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача,дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.11.2023 року інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Богомоловим Ю.І.винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8116392, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. по факту, що 10.11.2023 року о 16:41:45 в м.Запоріжжя по проспекту Металургів,19, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ ТF698К, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. "е" ПДР Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух, бодікам 474532, реєстратор.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Що стосується наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови став проїзд позивачем ОСОБА_1 перехрестя в м.Запоріжжя, пр.Металургів, 19 , на забороняючий рух червоний сигнал світлофора, чим порушено п.8.7.3 «е» ПДР, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП.

Так, згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів.

Відповідно до п.8.7 Правил дорожнього руху, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Пунктом «ґ» п.п. 8.7.3 п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення як жовтий, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом «е» 8.7.3 Правил дорожнього руху встановлено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно із п.п. 8.10, 8.11 Правил від 10.10.2001 року №1306, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст.122КУпАП , проїзд на заборонний сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі від двадцяти п`яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-4 цього Кодексу.

Зазначені положення кореспондуються із приписами ст. 72 КАС України, згідно яких доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом досліджено відеозапис з відеореєстратора автомобіля поліції, який міститься в матеріалах справи, з якого підтверджується факт перетину перехрестя автомобілем ЗАЗ ТF698К, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 на забороняючий рух червоний сигнал світлофору, який позивач проігнорував, продовживши рух.

Пояснень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме перетину перехрестя за адресою: м.Запоріжжя, пр.Металургів, 19 під час керування транспортним засобом ЗАЗ ТF698К, д.н.з. НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 не надав.

Із наданого суду належного та допустимого доказу відеозапису події, встановлено, що в той момент, коли позивач на своєму автомобілі проїжджав перехрестя, світлофор було видно заздалегідь, попереду автомобіля позивача інших автомобілів не було, позаду позивача автомобілів на короткій дистанції не було, ніякої небезпеки позивач взагалі нікому не створював, дорожнє покриття було чисте та сухе, тобто, відсутні підстави вважати, що у випадку гальмування позивачем могла бути створена аварійна ситуація на перехресті, а гальмівний шлях був би довгим. Позивач міг і мав час для зупинки свого транспортного засобу відповідно до ПДР України, але не зробив цього.

Позивач, під`їжджаючи до перехрестя, регульованого світлофором, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора, а потім червоного. Однак, позивач вищезазначених вимог ПДР не виконав, та доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді перехрестя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду не надав.

Таких обставин під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено й патрульним поліцейським.

Отже, позивач здійснював проїзд на забороняючий рух червоний сигнал світлофора, не зупинивши свій транспортний засіб у місці, визначеному пунктом 8.10 ПДР України, чим порушив вимоги пункту 8.7.3. «е» ПДР України і правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

За таких обставин в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Посилання скаржника на не доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовується відеозаписом з відеореєстратора автомобіля поліції .

Щодо доводів скаржника в частині процедурних порушень відповідачем інспектором поліції при складанні оскаржуваної постанови, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст.1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст.23, п.1 ч. 1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Як вбачається з відеозапису події, бодікамера 474532, відео реєстратор, дослідженого судом, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з підстав порушення ним п. 8.7.3. "е" ПДР, що відповідає положенням ст. 35 Закону України "Про національну поліцію". Одразу працівники поліції представилися ОСОБА_1 , повідомили про причину зупинки, на підтвердження вчинення порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху надали останньому відеозапис події з мобільного носія відтворення інформації. Запропонували ОСОБА_1 пройти до автомобіля патрульної поліції, щоб оглянути відеозапис події в оригіналі з відеореєстратора, стаціонарно установленого в автомобілі, на що останній відмовився.

Обраний працівником поліції спосіб ознайомлення ОСОБА_1 з відеозаписом події, на якій зафіксовано порушення останнім п.8.7.3. "е" ПДР" не суперечить положенням ст.251, ст.252 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст.23Закону №580-VIII зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (ч.ч. 1-3 ст.122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від07.11.2015року за№ 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

В свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що інспектор патрульної поліції мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення (в даному випадку в місці зупинення правопорушника) винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу, при цьому мав право не переносити розгляд справи до Управління патрульної поліції, оскільки це є його правом, а не обов`язком.

Більш того,інспектор патрульної поліції запропонував ОСОБА_1 провести розгляд справи в Управлінні патрульної поліції, на що останній відмовився.

А тому ці обставини не є самостійними підставами для скасування постанови, а доводи позивача не спростовують в цій частині висновків інспектора патрульної поліції.

Також, суд зазначає, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вказував в своєму позові, що йому не надано можливості користуватися правовою допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте з відеозапису події в момент виявлення правопорушення та розгляду справи вбачається, що ОСОБА_1 не просив працівників поліції перенести розгляд справи для отримання ним правової допомоги адвоката, не викликав адвоката для отримання правової допомоги, не заявляв клопотання про те, щоб працівники поліції забезпечили участь адвоката під час розгляду справи на місці події для надання йому правової допомоги.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленимирозділом ІV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.2 ст.122КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, не був позбавлений права запросити адвоката на місце розгляду справи, не звертався до працівників поліції з клопотанням про забезпечення його права на захист шляхом запрошення адвоката. Доказів протилежного позивач не надав.

З огляду на наведене, суд вважає, що інспектором поліції було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначенихст. 268 КУпАП, при розгляді справи та такі права було роз`яснено позивачу, про що крім іншого безпосередньо міститься підпис позивача у оскаржуваній постанові.

Суд оцінює твердження позивача ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції його права на захист під час розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Доводи позивача ОСОБА_1 про порушення його права на захист під час розгляду інспектором поліції справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не знайшли свого підтвердження.

Аналогічна правова позиція викладена П`ятим апеляційним адміністративним судом в постанові від 20.04.2021 року у справі №766/21584/20, Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 02.02.2021 року по справі №529/525/20 та у постанові від 09.02.2021 року по справі №539/378/20, Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 27.04.2021 року по справі №359/3719/20, Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17.02.2021 року по справі №295/11900/20.

Оцінюючи подані суду об`єктивні та допустимі докази, а саме відеозапис події з бодікамери працівників поліції №474532, з відеореєстратора , суд звернув увагу, що ОСОБА_1 порушив п.8.7.3. "е" ПДР, проїхавши перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.

Суд звертає увагу на те , що інспектор патрульної поліції під час спілкування з ОСОБА_1 роз`яснював останньому права, передбачені ст.268 КУпАП та право оскаржити його дії до Управління патрульної поліції.Після чого ОСОБА_1 запитав у інспектора патрульної поліції про розмір штрафу,терміни його сплати та наявності у патрульних поліцейських терміналу для оплати штрафу,свідчить про визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що докази порушення відповідачем процедури винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відсутні, а тому доводи представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву щодо дотримання інспектором поліції вимог КпАП України при розгляді справи є обґрунтованими, що, з огляду на встановлені вище фактичні обставини, свідчить про те, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене, оскільки процедурних порушень при прийнятті оскаржуваної постанови судом не встановлено, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, яка полягає у проїзді перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, суд дійшов обґрунтованого висновку, що, постанова інспектора патрульної поліції від 10.11.2023 року винесена у відповідності до вимог ст.ст.7,279,280,285 КПАП України та скасуванню не підлягає.

Крім наведеного, суд зазначає, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Також, суд враховує висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 17.05.2018 року по справі № 753/4366/17, згідно з якими, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

З огляду на приписи вищенаведених правил адміністративного процесуального законодавства, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача ОСОБА_1 та вважає їх такими, що не спростовують оскаржувану постанову.

Крім того, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Встановлені судом обставини показали, що накладення на позивача стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення відбулось обґрунтовано та у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Доводи позивача щодо протиправного застосування патрульними поліцейськими відео реєстратора, під час дії воєнного стану, як підстава визнання відеозапису неналежним доказам, суд находить хибними, так як застосування патрульними поліцейськими відео реєстратора в службовому автомобілі відбувалося відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Аналізуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства та зважаючи на те, що відповідачем надано докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а останнім в свою чергу не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 77, 243-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 251, 288 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху ,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №8116392 від 10.11.2023-залишити без задоволення, а постанову серії ЕАК №8116392 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.11.2023 р., винесену інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Богомоловим Юрієм Ігоровичем, залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.02.2024 року.

Суддя: С.А. Ширіна