Справа № 240/6846/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6846/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

26 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, за час стаціонарного лікування в розмірі 100 тисяч грн на місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити, оформити належним чином та надати до військової частини НОМЕР_2 витяг із наказу про проведення доплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, в розмірі 100 тисяч грн на місяць за час стаціонарного лікування за період з 04.05.2022 по 06.06.2022, з 10.06.2022 по 21.06.2022, та з 27.06.2022 по 15.07.2022;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 на підставі наданого військовою частиною НОМЕР_1 наказу доплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, обчисливши таку винагороду в розмірі 100 тисяч грн на місяць за час стаціонарного лікування за період з 04.05.2022 по 06.06.2022, з 10.06.2022 року по 21.06.2022, та з 27.06.2022 по 15.07.2022.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 03.11.2023 позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, за час стаціонарного лікування за період з 01.05.2022 по 06.06.2022, з 10.06.2022 по 21.06.2022, та з 27.06.2022 по 30.06.2022 в розмірі 100 000 грн на місяць.

Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, в розмірі 100 000 грн на місяць за час стаціонарного лікування за період з 01.05.2022 по 06.06.2022 року, з 10.06.2022 року по 21.06.2022, та з 27.06.2022 по 30.06.2022, з урахуванням раніше виплачених коштів та надати наказ для її виплати до Військової частини НОМЕР_2 . В решті позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

Проте, позивач всупереч вказаному порядку самостійно звертався до медичних установ та не подавав до військової частини всі належні документи про проходження лікування.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до поданих документів, 22 квітня 2022 року позивач отримав поранення - "Вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Акуботравма", про що зазначено в довідці військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022 №185, що визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402.

Як зазначено представником позивача в позовній заяві та не спростовано відповідачами, внаслідок отриманого поранення ОСОБА_1 був евакуйований із зони бойових дій та доставлений 04.05.2022 для стаціонарного лікування, яке безперервно проходив:

- з 04.05.2022 до 06.06.2022, що підтверджено перевідним епікризом №1821/264 та випискою із медичної карти № 2503 із основним діагнозом: вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку;

- з 10.06.2022 по 21.06.2022 , що підтверджено випискою-епікризом № 2026;

- з 27.06.2022 по 15.07.2022, що підтверджено випискою із медичної карти №3389.

В подальшому, представник позивача звернувся до відповідачів із адвокатськими запитами, в яких просив надати інформацію про виплачену позивачу за час проходження служби додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, та у разі, якщо така винагорода обчислена невірно, перерахувати та доплатити позивачу належні суми.

У відповідь на запити від військової частини НОМЕР_1 надійшов лист від 23.12.2022 №815/1049, зі змісту якого встановлено, що в період лікування з 04.05.2022 по 06.06.2022, з 10.06.2022 по 21.06.2022, та з 27.06.2022 по 15.07.2022 позивачу спірну винагороду виплачено у розмірі 30 000 грн на місяць, що підтверджується довідкою фінансово-економічної служби № 133/735 від 22.12.2022 року.

Також зазначено, що за змістом витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №152 від 22.07.2022 ОСОБА_1 призупинено виплати грошового забезпечення, у зв`язку з перебуванням у СЗЧ (самовільне залишення частини).

Від військової частини НОМЕР_2 надійшла відповідь від 12.01.2023 №66, зі змісту якої встановлено, що в період лікування позивачу спірну винагороду виплачено у розмірі, встановленому законодавством.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (абзац 1 пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII).

До складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону №2011-XII).

За приписами пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України [...].

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про ведення воєнного стану в України", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації та проведенням активних бойових дій, який триває й наразі.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в первісній редакції) (далі - Постанова №168) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400, яка набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року, було внесено зміни до Постанови №168, зокрема, пункт 1 постанови доповнено абзацом згідно якого включили осіб (відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, Постанова №168 була доповнена пунктом 2-1 (зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168"), яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", вказаний пункт 2-1 постанови №168 підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 730) (далі Положення № 671), Міністерство оборони України (далі за текстом - Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

При цьому, згідно пункту 17 розділу І Порядку №260, який застосовується з 24 лютого 2022 року, було встановлено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Приписами пункту 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Виходячи зі змісту наведених норм можливо дійти висновку, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки від 04.07.2022 №185, позивач 22.04.2022 отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. При цьому, час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, епікризу), а тому суд першої інстанції приходить до вмотивованого висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за час проходження такого лікування й її не нарахування у такому розмірі є протиправною бездіяльністю відповідача військової частини НОМЕР_1 .

Також суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що сам по собі факт припинення стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а потім його продовження в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо) не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на отримання збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди у тих періодах, коли військовослужбовець знаходився на стаціонарному лікуванні.

Разом з тим, згідно зі змістом п. 9 телеграми Міністерства оборони України за вих. №912/з/29 від 23.06.2022 , до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, які, зокрема самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення.

Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №152 від 22.07.2022 ОСОБА_1 призупинено виплати грошового забезпечення у зв`язку з перебуванням у СЗЧ (самовільне залишення частини), що також вказано у довідці фінансово - економічної служби.

Тобто, позивача правомірно не включено до наказу про виплату додаткової винагороди за липень 2022 року (№156 від 01.08.2022), а саме за місяць, у якому здійснено порушення (22.07.2022).

Отже, додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн має бути нарахована з дня отримання поранення (22.04.2022), включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за час проходження лікування до 30.06.2022.

Враховуючи, що за квітень 2022 року позивачу виплачено таку винагороду, відлік періоду слід розпочати з 01.05.2022.

Таким чином, підставою для виплати додаткової винагороди є наказ командира військової частини НОМЕР_1 , який має бути наданий на адресу військової частини НОМЕР_2 .

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, в розмірі 100 000 грн на місяць за час стаціонарного лікування за період з 01.05.2022 по 06.06.2022у, з 10.06.2022 по 21.06.2022, та з 27.06.2022 по 30.06.2022, з урахуванням раніше виплачених коштів та надати наказ для її виплати до військової частини НОМЕР_2 .

Доводи апеляційної скарги, що позивач всупереч порядку, що визначений Статутом внутрішньої служби Збройних сил України самостійно звертався до медичних установ та не подавав до військової частини всі належні документи про проходження лікування, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад (частина друга статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України в редакції Закону № 2049-VIII від 18.05.2017), натомість в матеріалах справи відповідна довідка датується 04.07.2022 (а.с. 20), та як зазначено представником позивача в позовній заяві та не спростовано відповідачами, внаслідок отриманого поранення ОСОБА_1 був евакуйований із зони бойових дій та доставлений лише 04.05.2022 для стаціонарного лікування, яке безперервно проходив: з 04.05.2022 до 06.06.2022, що підтверджено перевідним епікризом №1821/264 та випискою із медичної карти № 2503 із основним діагнозом: вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; з 10.06.2022 по 21.06.2022, що підтверджено випискою-епікризом № 2026; з 27.06.2022 по 15.07.2022, та підтверджено випискою із медичної карти №3389.

Разом з тим, відповідно до пунктів 261, 262 цього ж Статуту, про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, та за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.