Справа № 120/14265/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 лютого 2024 р. Справа № 120/14265/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем допущено протиправно бездіяльність щодо не врахування даних заробітної плати, які зазначені в довідках про заробітну плату, відповідно до п. 2.8 Порядку №22-1 та стосовно не врахування обов`язкових масових перерахунків пенсії.

22.09.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

06.10.2023 до суду надійшла заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано квитанцію про сплату судового збору та уточнений адміністративний позов, у якому позовні вимоги викладені у наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не врахування даних заробітної плати позивача з документів в пенсійній справі, включаючи довідки про заробітну плату № 48, 49, 50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997 для розрахунку суми поточної пенсії, відповідно до п. 2.8 Порядку № 22-1 та стосовно не врахування обов`язкових масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 27 та 28 ч. 2 та ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Вінницькій області здійснити розрахунок та виплату щомісячної пенсії позивача з 12.05.2020 з урахуванням даних по заробітній платі з пенсійної справи, включаючи довідки про заробітну плату № 48, 49, 50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997 з урахуванням автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до ст. 27 та 28 ч. 2 та ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійного страхування, з компенсацією втрати частини доходів, за винятком виплачених сум.

28.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому з приводу зарахування довідок про заробітну плату при обрахунку пенсії вказує, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Стороною позивача подано заяву щодо зміни періоду 60 місяців в заробітній платі, та надано наступні документи: довідки про заробітну плату від 10.03.1997 року № 48, 49, 50, видані Вінницьким автотранспортним підприємством 10555 та довідка від 28.3.1997 року б/н, видана Спецавтопромтранс-0102 «Агропромтранс»; оригінал трудової книжки ОСОБА_1 . Зазначені довідки про заробіток не відповідають вимогам, що визначені Законом № 1058-IV та Порядком №22-1. Адже, по-перше, довідки від 10.03.1997 № 48, 49, 50, видані Вінницьким автотранспортним підприємством 10555 не відповідають формі, визначеній Додатком №5 до Порядку №22-1. Довідка про заробітну плату повинна бути видана помісячно, в той же час, зазначені довідки містять інформацію про заробітну плату порічно. Крім того, оскільки у них має бути зазначено назву первинних документів, на підставі яких її видано, місцезнаходження та адреси, за якими можна перевірити відповідність даних довідки первинним документам. Окрім того, довідка має містити кутовий штамп і печатку, підпис керівника і головного бухгалтера підприємства.

Перевірити дані довідки немає можливості у зв`язку з тим, що вищезазначені підприємства ліквідовані та вилучені з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України у Вінницькій області. Відповідно, вони не можуть бути взяті до уваги при обрахунку розміру пенсії позивача. Крім того, зазначені довідки не містять інформації про сплату страхових внесків із вказаних у них сум заробітку.

Щодо індексації пенсії (проведення «автоматичного перерахунку відповідно до ст.28 та 42 Закону №1058»), представник відповідача зазначає, що до 11.10.2017 підвищення пенсій відбувалося у тому числі шляхом їх індексації у загальному порядку, встановленому для індексації грошових доходів населення. В свою чергу аналіз приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після внесення змін Законом України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», встановлює, що за частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.10.2017 індексація здійснюється лише тих пенсій, які обчислюються з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Зазначений показник враховується для пенсій, які обчислюються із заробітку, що визначається згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (стаття 40 цього Закону). Пенсія позивача обраховується в сталому розмірі на дату, з якої судом було зобов`язано призначити пенсію, оскільки судом не було визначено інше. Таким чином, проведення індексації зазначеної пенсійної виплати не передбачено законодавством.

Стосовно виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідач зазначає, що основними умовами для виплати суми компенсації є 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Виходячи з вищенаведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону від 19.10.2000 № 2050-ІІІ, ст. 55 Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та Порядком № 159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Представник відповідача звертає увагу, що ГУ ПФУ у Вінницькій області добровільно виконано рішення суду у справі №120/190/20-а. Виплата боргу у розмірі 14979,63 грн здійснена 08.02.2021. Відтак, враховуючи наведене вище, оскільки рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/190/20-а від 04.03.2020 виконано без порушення термінів, тому компенсація за невчасно виплачені кошти (пенсії) не нараховується.

За таких обставин представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією його паспорту громадянина України для виїзду за кордон, виданого 22.03.2017, який дійсний до 22.03.2027. Згідно позовної заяви постійним місцем проживання позивача є Ізраїль.

11.11.2019 представник ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни.

Листом від 28.11.2019 за №7148/10-1-50/02 відповідач відмовив в розгляді поданої представником позивача заяви.

Не погоджуючись із такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №120/190/20-а частково задоволено адміністративний позов. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, з урахуванням висновків наведених в даному рішенні та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №475/164/17. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №120/190/20-а позивачу з 12.05.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

22.12.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000). До такої заяви позивачем долучено довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , а саме №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997.

Листом від 16.02.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило, що 30.12.2022 щодо вищезазначеної заяви ОСОБА_1 було прийняте рішення щодо відмови у проведенні перерахунку, оскільки згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Згідно з пунктом 2.1 Порядку №22-1 до 1 липня 2000 року подається довідка про заробітну плату за чинною формою. У ній має бути зазначено назву первинних документів, на підставі яких її видано, місцезнаходження та адреси, за якими можна перевірити відповідність даних довідки первинним документам. Окрім того, довідка має містити кутовий штамп і печатку, підпис керівника і головного бухгалтера підприємства. Проте можливості перевірити дані довідки немає можливості у зв`язку з тим, що вищезазначені підприємства ліквідовані та вилучені з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України по Вінницькій області.

Вважаючи бездіяльність відповідача стосовно не врахування даних заробітної плати позивача з документів в пенсійній справі, включаючи довідки про заробітну плату № 48, 49, 50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997 для розрахунку суми поточної пенсії, відповідно до п. 2.8 Порядку № 22-1 та стосовно не врахування обов`язкових масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 27 та 28 ч. 2 та ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 51 Закону № 1058-IV під час перебування пенсіонера за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Слід зазначити, що договір між Україною та Ізраїлем в галузі пенсійного забезпечення не укладено.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у статті 1 Закону № 1058-IV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно з абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп*Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №120/190/20-а позивачу з 12.05.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, суд зазначає, що з дня призначення пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з вимогами Закону № 1058-IV. Будь-яких обмежень прав пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.

Так, Законами про державний бюджет України на відповідні роки передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган повинен здійснювати перерахунок пенсії з урахуванням мінімального розміру пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли пенсійного віку та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків.

Із наведеного слідує, що перерахунок пенсій має здійснюватися пенсійним органом самостійно за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Підвищення пенсій шляхом проведення індексації відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється на підставі частини 2 або частини 3 статті 42 Закону № 1058-IV.

Так, відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії визначено Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» передбачено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" від 01 квітня 2020 року № 251 у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20 лютого 2019 року № 124, установлено:

- у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком, затвердженим цією Постановою, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 127 від 22 лютого 2021 року.

- з 1 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком, затвердженим цією Постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 16 лютого 2022 року;

- з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

Як зазначалося вище, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №120/190/20-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, з урахуванням висновків наведених в даному рішенні та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №475/164/17.

На виконання цього рішення суду відповідачем поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.05.2020, що підтверджується долученим до справи протоколом / розпорядженням щодо призначення / перерахунку пенсії. При цьому в графі "Особливості" зазначено наступне: "не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.".

Однак суд вважає, що таке формулювання у протоколі про перерахунок пенсії суперечить положенням чинного законодавства, зокрема приписам статей 27, 28 та 42 Закону № 1058-IV.

До таких висновків суд дійшов з огляду на те, що судом у справі № 120/190/20-а не визначався розмір пенсії, який підлягає поновленню та виплаті, також не встановлювалась заборона на здійснення масового перерахунку пенсії після її призначення тощо. Більше того, положеннями пенсійного законодавства не передбачено повноважень пенсійного органу фіксувати розмір пенсії у твердому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу пенсії за віком у законодавчо встановленому розмірі з урахуванням приписів статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 Закону № 1058-IV.

Відтак, з метою відновлення порушених прав позивача у цій частині, на переконання суду, достатнім та ефективним способом захисту його прав буде задоволення ГУ ПФУ у Вінницькій області провести 12.05.2020 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням приписів статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 Закону № 1058-IV.

З приводу позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не врахування даних заробітної плати позивача, зокрема даних довідок про заробітну плату №48, 49, 50 від 11.03.1997 та №б/н від 28.03.1997 для розрахунку суми пенсії, відповідно до п. 2.8 Порядку №22-1, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

В силу положень статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час, пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що відповідні Управління пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок пенсії саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює призначає пенсію та вимагають всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком представником позивача було надано копії довідок про заробітну плату ОСОБА_1 (№48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997).

У подальшому, представником позивача, разом із заявою від 22.12.2022 про перерахунок пенсії (зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000) надано оригінали вищезазначених довідок, однак останні не враховані відповідачем з мотивів відсутності можливості у пенсійного органу перевірити дані довідки, оскільки підприємства, що видали довідки ліквідовані та вилучені з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Суд зауважує, що неможливість перевірити відомості, зазначені довідках про заробітну плату не є законодавчо встановленою підставою для позбавлення особи права на пенсію за віком в належному розмірі.

При цьому, конкретні підстави вважати надані довідки та відомості, що в них містяться, недостовірними, відповідачем не наведені.

Також суд враховує висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Окрім того, як вбачається із змісту довідок про заробітну плату для обчислення пенсії (справки о зароботке для начесления пенсии) №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997, останні засвідчені печаткою підприємства та підписами посадових осіб (директора, головного бухгалтера), містять відомості про заробітну плату та періоди її виплати.

З приводу доводів відповідача, викладених у відзиві, що надані позивачем довідки не відповідають формі, визначеній Додатком №5 до Порядку №22-1, суд зазначає, що довідки №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997 видані Вінницьким автотранспортним підприємством 10555 та Спецавтопромтранс-0102 «Агропромтранс», ще до затвердження правлінням Пенсійного фонду України та Міністерством юстиції України Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, враховуючи те, що вищезазначені довідки видані роботодавцями позивача у 1997 році та на разі позивач позбавлений можливості отримати довідки оновленого зразка, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.

При цьому, суд повторно наголошує, що неможливість відповідача провести перевірку відповідності записів довідки первинним документам, не повинна покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача.

Аналогічні за змістом висновки з приводу подібних правовідносин відображені у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №583/392/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не врахування даних заробітної плати позивача, зазначених у довідках №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997 є протиправною.

Що ж стосується вимоги про нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, то суд зауважує наступне.

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі №2050-III слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи зазначені вище, суд доходить висновку, що оскільки непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентного органу (пенсійного органу), тому перерахунок пенсії має проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV.

Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 858,88 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 874,46 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням приписів статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та неврахування даних заробітної плати ОСОБА_1 , зазначених у довідках №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 12.05.2020 врахувавши вимоги статей 27, 28 та частин 2, 3 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та враховуючи заробітну плату ОСОБА_1 , зазначену у довідках №48 від 11.03.1997, №49 від 11.03.1997, №50 від 11.03.1997 та № б/н від 28.03.1997, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 874,34 грн. (вісімсот сімдесят чотири гривні тридцять чотири копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005; ).

Рішення суду сформовано: 27.02.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна