Справа № 420/8573/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8573/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

26 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани, Державного бюро розслідувань про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани, Державного бюро розслідувань задоволено повністю.

Вказаним рішенням визнано протиправними дії начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани по відмові у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 31 травня 2022 року про надання копії журналу реєстрації запитів на інформацію за 28-30 березня 2022 року.

Зобов`язано Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копію журналу реєстрації запитів на інформацію за 28-30 березня 2022 року.

12.02.2024 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в якій останній просить суд стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 5434 грн.

У заяві про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, вказано, що за умовами договору про надання правничої (правової) допомоги гонорар адвоката за повний комплекс робіт по супроводу справи визначено у 200 доларів США, що становить 5434 грн.

Згідно висновків Верховного Суду у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020 року, у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги, не потрібен.

Також позивач зазначив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не має права втручатися в ці правовідносини. Крім того, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, сплачено їх стороною чи тільки має бути сплачено.

Також позивач зауважив, що відповідно до положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (Закон наводиться виключно як орієнтир обґрунтування вартості часу роботи кваліфікованого адвоката, який (закон) діяв 7 років) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь, якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З 01.01.2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481 грн. Одна година компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати (2481 х 0,40) 992,40 грн. Позивач вказує, що сума в розмірі 5434 грн. співмірна витратам часу в (5434 : 992,40) 5 годин 28 хвилин. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідачів витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, у сумі 5434 грн.

16.02.2024 року до канцелярії суду від представника ДБР надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На переконання ДБР, розмір заявлених до відшкодування судових витрат, визначений позивачем, є перебільшеним та необґрунтованим.

Позивачем на підтвердження витрат надано до суду: копію договору про надання правової допомоги № 14 від 20.06.2021; копію додаткової угоди до договору від 06.06.2022; копію акта про надання правничої (правової) допомоги від 17.07.2022.

Відповідач вказує, що з вищезазначених документів, зокрема, вбачається, що в рамках судового провадження при виконанні Договору про надання правової допомоги від 20.06.2021 адвокатом Єрмолатіним В.І. своєчасно та у повному обсязі виконані всі необхідні роботи із супроводу адміністративної справи.

При цьому гонорар адвоката за повний комплекс робіт по супроводу адміністративної справи визначено у розмірі - 200 доларів США.

У своїй заяві від 10.02.2024 ОСОБА_1 зазначає, що cума у розмірі 5434 грн. співмірна витратам часу в 5 годин 28 хвилини.

З огляду на вищевикладене, варто зазначити, що це малозначна справа, розгляд якої здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому «професійна правнича допомога» у рамках цієї справи полягала лише у підготовці колишнім адвокатом ОСОБА_2 2-х документів, а саме: позовна заява від 13.06.2022 (5 сторінок) а також заперечення на відзив від 16.07.2022 (4 сторінки).

Із урахуванням зазначеного в заяві ОСОБА_1 від 10.02.2024 часу на надання правничої допомоги (5 годин 28 хвилини), а також беручи до уваги те, що окрім написання 2 процесуальних документів адвокатом в межах цієї справи інших дій не вчинялося, твердження про адекватність і співмірність такого часу із виконаною роботою є надмірно гіперболізованим.

При цьому, якщо окрім об`єму проаналізувати ще зміст процесуальних документів, підготовлених адвокатом, то можна дійти висновку, що 200 доларів США за 5 годинне копіювання норм законодавства на 9 сторінок за відповідний об`єм «інтелектуальної» роботи адвоката абсолютно не відповідає принципам розумності та співмірності, а також ринковій вартості за аналогічні послуги.

Також відповідач вказує, варто врахувати той факт, що адвокат ОСОБА_2 упродовж двох років, починаючи з 2021 року подав 52 позовні заяви до ДБР, а також 56 позовних заяв до ТУ ДБР у м. Миколаєві, в інтересах одного та єдиного клієнта ОСОБА_1 (загалом 108 однотипних позовів).

У всіх справах процесуальні документи ОСОБА_2 є ідентичними до попередніх процесуальних документів, що подавалися впродовж останніх 2-х років, за загальним виглядом, наповненню, стилістиці, граматиці та орфографії.

Підготовка поданих у рамках інших справ процесуальних документів є технічною роботою, оскільки стосується одного й того самого питання - ненадання інформації на запит позивача.

Тому на підготовку документів у справах за позовом ОСОБА_1 адвокат міг витратити не більше 5 хв. просто змінивши дату чергового запиту, на який, на його думку, йому не було надано запитувану інформацію.

Якщо проаналізувати текстуальну складову процесуальних документів, які направлялися до суду та ДБР, на думку відповідача, вбачається явна ідентичність вказаних документів. Так, позовні заяви ОСОБА_2 починаються з опису веб-сторінки ДБР, зокрема, словами: «Прикрасою сайту ДБР є напис «Закон один для всіх»…», далі «…позивач звернувся із запитом….», «…позивач отримав повідомлення, підписане….» і далі по тексту незмінний перелік нормативно-правових актів із незмінним порядком їх викладення.

Аналогічні навіть за змістом процесуальні документи були подані у справах №420/16400/21, №420/16399/21, №420/15618/21, №420/15121/21, №420/15614/21 за підписом адвоката Єрмолатіна В.І.

Тож, відповідач вважає, що підготовка типових шаблонних процесуальних документів, шляхом зміни в існуючій формі кількох абзаців, зокрема, дати і номеру нового запиту, явно не могла зайняти у професійного адвоката більше 5 годин, а ціна таких послуг є очевидно завищеною.

Поряд із цим, відповідач звертає увагу на пункт 1.4 Договору про надання правової допомоги від 20.06.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Єрмолатіним В.І., в якому зазначено: «Сторони враховують майновий стан Клієнта, який є пенсіонером та інвалідом армії другої групи, має позитивну репутацію як особа, яка у чині підполковника займала посаду першого заступника начальника відділу внутрішніх справ такого знаного району Одеської області як Овідіопольський, а правові спори з питань доступу до публічної інформації з Державним бюро розслідувань та особами його начальницького складу - викликає публічний інтерес, адже на сайті ДБР значиться: «Закон один для всіх», а задекларована місія та цінності ДБР теж про позитивну, далеку перспективу…».

Тобто, укладаючи договір про надання правової допомоги, ОСОБА_1 та адвокат Єрмолатін В.І. завчасно узгодили, що будуть здійснювати направлення запитів про надання публічної інформації до ДБР та в подальшому оскаржуватимуть результати відповідей.

При цьому, згідно з пунктом 4.2 Договору про надання правової допомоги від 20.06.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Єрмолатіним В.І., оплата послуг адвоката здійснюється протягом трьох днів з моменту отримання клієнтом грошових коштів від ДБР.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, а договір про надання правової допомоги фактично не передбачає ані авансових, ані повних платежів від клієнта, зазначене свідчить, що метою укладення Договору про надання правової допомоги від 20.06.2021 є не захист порушених або невизнаних прав і свобод ОСОБА_1 , а цілеспрямоване намагання дестабілізувати роботу органів ДБР або, можливо, збагатитись за рахунок стягнутих у судовому порядку витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Відповідач вважав, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію пропорційності та співмірності, зважаючи на те, що у наданих позивачем документах наявні лише загальні фрази щодо наданої правничої допомоги, натомість, відсутній будь-який детальний опис виконаної адвокатом роботи, та будь-якої іншої інформації, з якої можливо було б оцінити витрати в 200 доларів США.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.252 КАС України, зокрема, передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У зв`язку з перебуванням судді на навчанні в період з 19 по 23 лютого 2024 року, заява позивача про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) вирішується 26.02.2024 року.

Вирішуючи вказану заяву позивача, суд зазначає таке.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Від сплати судового збору позивач звільнений.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до приписів ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що розмір гонорару адвоката та порядок його сплати у суді першої інстанції визначений п.4.1.1., 4.2, 4.3 Договору № 14 про надання правничої (правової) допомоги та складає 5434 грн. (еквівалент 200 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ на дату укладення Договору), що підлягають сплаті протягом 3-х днів з моменту фактичного отримання позивачем грошових коштів від відповідача відповідно розміру витрат, визначеного судовим рішенням, які Клієнт має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Актом від 17.07.2022 року про надання правничої (правової) допомоги відповідно до Договору № 14 від 20.06.2021 року підтверджується виконання адвокатом у повному обсязі необхідних робіт із супроводу справи. Опис наданих за договором послуг міститься у п.2.4.1 Договору № 14, а розмір гонорару є фіксованим згідно п.4.1.1 вказаного Договору.

При цьому суд погоджується з доводами позивача з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги, не потрібен. Одночасно суд не враховує доводи відповідача про те, що акт про надання правничої допомоги від 17.07.2022 не містить детальний опис конкретних послуг, їх погодинної вартості та затрачений час на їх виконання, оскільки ці доводи спростовуються наведеним вище висновком Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19.

Посилання відповідача на притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю (рішення КДКА Одеської області від 04.10.2022р.) та притягнення до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю (рішення ВКДКА від 23.02.2023р.), на думку суду, не впливає на вирішення питання розподілу судових витрат у даній справі, оскільки Договір про надання правничої допомоги укладено 20.06.2021 року, Акт про надання правничої допомоги підписано сторонами 17.07.2022, а отже правнича допомога надавалася позивачу до ухвалення КДКА Одеської області та ВКДКА зазначених вище рішень.

Водночас, суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує доводи відповідача у запереченнях на заяву позивача щодо необхідності врахування ступеня складності цієї справи, наявності у провадженні суду значної кількості справ з подібним предметом спору (про надання публічної інформації) між позивачем та ДБР чи його територіальним органом, а також щодо співмірності та пропорційності таких витрат.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача, викладені в поясненнях від 16.02.2024 року, стосовно того, що представник відповідача Олександр Стужук не є процесуально дієздатною особою на подання заперечень на ухвалення додаткового рішення, оскільки відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань (а.с. 74-77), наявної в матеріалах справи, Стужук Олександр Володимирович є представником Державного бюро розслідувань та наділений повноваженнями діяти від імені юридичної особи (ДБР), у тому числі підписувати договори тощо (підписант діє виключно в судах України без окремого доручення (самопредставництво) з усіма правами та обов`язками сторони третьої особи в т.ч. подання процесуальних документів, оскарження судових рішень, посвідчення копій.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.9 вказаного Закону в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Отже, суд вважає, що відомості щодо права ОСОБА_3 на представництво ДБР, у тому числі в судах України без окремого доручення (в порядку самопредставництва), внесення яких до Реєстру передбачено Законом, були внесені до Реєстру, а тому вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для невизнання повноважень ОСОБА_3 на представництво ДБР у даній справі та для неврахування поданих ним до суду заперечень на заяву позивача про стягнення судових витрат.

Отже, з огляду на зазначене та виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторін, враховуючи також кількість подібних позовів, пред`явлених позивачем до ДБР (щодо надання запитуваної інформації), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а відповідно і часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у справі в розмірі 1000 грн.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252, 255, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного бюро розслідувань (адреса: вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ, 01032, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

У задоволенні решти заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів