Справа № 280/10761/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 лютого 2024 року Справа № 280/10761/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 імені Лицарів Зимового походу (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу, суми грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу 03 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 08 березня 2022 року по 03 червня 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у 28-й окремій механізованій бригада імені Лицарів Зимового Походу ( НОМЕР_4 ОМБр, в/ч НОМЕР_2 , пп НОМЕР_5 ). Наказом командира 28 окремої механізованої бригади імені Лицарів Зимового походу № 98-РС від 01 червня 2023 року позивача було звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак, при виключенні зі списків частини позивачу відповідачем не виплачено суму грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно. На підставі наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із позовом, а також її невідповідністю вимогам статті 160 КАС України.

05 січня 2024 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 10 січня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Також, вказаною ухвалою судді від Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 витребувано інформацію стосовно всіх виплат, здійснених позивачу при звільненні з військової служби у запас (із обов`язковим зазначенням інформації стосовно виплати позивачу спірної грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно).

11 січня 2024 року представником відповідача через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав. Позивач відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану» був призваний на військову службу під час мобілізації. Відповідач зазначає, що відповідно до абзацу 11 пункту 29 розділу V Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898 (далі - Інструкція № 232), у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються. При звільненні військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період вони вибувають з майном особистого користування. Речі, які ними не були отримані з будь-яких причин за період служби, під час звільнення не видаються. Інвентарні речі здаються на речовий склад військової частини. Відповідач зазначає, що відповідно до Інструкції № 232 позивачу як військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, при звільненні речі, які ним не були отримані з будь-яких причин за період служби не видаються, тобто при звільненні у позивача не виникло право на отримання таких речей, а також і на нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно. З огляду на вказане, у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

З 08 березня 2022 року по 03 червня 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у 28-й окремій механізованій бригада імені Лицарів Зимового Походу ( НОМЕР_4 ОМБр, в/ч НОМЕР_2 , пп НОМЕР_5 ).

Наказом командира 28 окремої механізованої бригади імені Лицарів Зимового походу № 98-РС від 01 червня 2023 року позивача було звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03 червня 2023 року № 159 солдат резерву 4 запасної роти, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 01 червня 2023 року № 98-РС, з військової служби в запас, відповідно до підпункту "г" ((через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи), пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважається таким, що 03 червня 2023 року справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до першого відділу Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області.

З 03 червня 2023 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини, з 04 червня 2023 року з усіх видів забезпечення військової частини.

Вищезазначений наказ не містить інформації щодо заявлених позивачем в адміністративній справі № 280/10761/23 виплат.

З огляду на те, що станом на дату звернення позивача до суду із позовом грошова компенсація вартості за недоотримане речове майно на його картковий рахунок не надходила, позивач звернувся до суду із позовом про її стягнення з відповідача в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно із статтею 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону № 2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) (далі - Порядок № 178).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Відповідно до пунктів 3-5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

У той же час, завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, курсантів вищих військових навчальних закладів, військовослужбовців, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів (далі - військовослужбовці), ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби в мирний час та особливий період, визначає Інструкція про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 жовтня 2016 року №1132, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2016 року за № 1536/29666 (далі -Інструкція №1132).

Згідно із пунктом 3 розділу I Інструкції № 1132 основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців, ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби у військовій та спеціальній формі одягу, теплих та постільних речах, захисному спорядженні, предметах індивідуального захисту, тканинах, знаках розрізнення військовослужбовців, санітарно-господарському, культурно-просвітницькому майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні.

Пунктом 10 розділу I Інструкції № 232 регламентовано, зокрема, що речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За не отримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України. Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. За бажанням військовослужбовця йому видаються предмети форменого одягу на суму грошової компенсації.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримання військовослужбовцем довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, є підставою для нарахування останньому, за його бажанням, грошової компенсації за речове майно, яке не було отримане під час проходження служби.

Отже, право військовослужбовця на отримання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, нерозривно пов`язано з правом на отримання грошової компенсації за речове майно, яке не було отримане під час проходження служби.

Відповідно до пункту 16 розділу ІІ Інструкції № 1132, військовослужбовці, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються в запас або відставку в тій формі одягу, що перебувала в їхньому особистому користуванні. Предмети речового майна, які не були видані (незалежно від причин), під час звільнення не видаються. За бажанням військовослужбовці можуть звільнятися в запас або відставку в цивільному одязі, речове майно при цьому здається на речовий склад органу Держприкордонслужби.

Таким чином, відповідно до вищезазначених вимог Інструкції позивачу, як військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, при звільненні речі, які ним не були отримані з будь-яких причин за період служби, не видаються, тобто правових підстав для нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно не виникає.

Наведене свідчить, що в позивача, зарахованого на всі види грошового забезпечення військової частини НОМЕР_2 відповідно до Указу Президента України та звільненого зі служби в особливий період, не виникло право на отримання грошової компенсації за речове майно, яке не було отримане ним під час проходження служби. Відповідно, у відповідача не виникло обов`язку виплати позивачу відповідної грошової компенсації, на яку, як зазначалось вище, він не набув право.

З врахуванням викладеного, позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за не отримане під час проходження військової служби речове майно на день звільнення з військової служби та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно також не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги наведене у всій сукупності, суд констатує, що станом на час вирішення спору по суті, за наявних матеріалів справи відповідачем не порушено права та охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 походу про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення виготовлено в повному обсязі 26 лютого 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов