Справа № 420/31303/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства культури та інформаційної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Міністерства культури та інформаційної політики України (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Міністерства культури та інформаційної політики щодо ухилення від надання відповіді на запит на надання публічної інформації від 15 вересня 2023 р. про надання Протоколу зі згодою трудового колективу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» на пропозицію юридичної особи ТОВ «Нова кіностудія» щодо створення спільного підприємства у формі закритого акціонерного товариства на базі цілісного майнового комплексу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» - згідно з чинним на той момент законодавством України;

- зобов`язати Міністерство культури та інформаційної політики надати Протокол зі згодою трудового колективу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» на пропозицію юридичної особи ТОВ «Нова кіностудія» щодо створення спільного підприємства у формі закритого акціонерного товариства на базі цілісного майнового комплексу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» - згідно з чинним на той момент законодавством України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.09.2023 року позивач звернувся з запитом до Міністерства культури та інформаційної політики України, в якому просив надати Протокол зі згодою трудового колективу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» на пропозицію юридичної особи ТОВ «Нова кіностудія» щодо створення спільного підприємства у формі закритого акціонерного товариства на базі цілісного майнового комплексу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» - згідно з чинним на той момент законодавством України. Направлення запиту підтверджується бланком опису вкладення з відміткою відділення поштового зв`язку. Відповідач у встановлені строк не надав відповіді на запит. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 20.11.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/31303/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До Одеського окружного адміністративного суду від Міністерства культури та інформаційної політики України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив закрити провадження у справі, а у разі якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для закриття провадження - відмовити у задоволенні позову. Вказана позиція відповідача обґрунтована наступним.

Так, відповідач вказує, що зі змісту запиту позивача вбачається, що ним порушується питання про надання копії протоколу зі згодою трудового колективу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» на пропозицію юридичної особи ТОВ «Нова кіностудія» щодо створення спільного підприємства на базі цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів». При цьому позивач зауважує, що 02.12.2005 року державним реєстратором виконавчого комітету Одеської міської ради зареєстровано юридичну особу - закрите акціонерне товариство «Одеська кіностудія», засновниками якого стали Фонд державного майна України і товариство з обмеженою відповідальністю «Нова кіностудія», на базі державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів».

Таким чином, відповідач вважає, що запитувана позивачем інформація стосується документації, яка датується не пізніше ніж 2005 роком.

Відповідач зазначає, що Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 року у справі №910/5090/19 (дата набрання законної сили - 22.07.2020 року) установлено, зокрема, таке:

«Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.06.2005 року №192-р «Про передачу до сфери управління Міністерства культури і туризму підприємств, установ та організацій» до сфери управління Міністерства культури і туризму України було передане державне підприємство «Одеська кіностудія художніх фільмів».

Відповідно до наказів Фонду державного майна України від 27.12.2004 №3006 «Про участь Фонду державного майна України у закритому акціонерному товаристві «Одеська кіностудія» та від 22.11.2005 №3020 «Щодо участі Фонду державного майна України у закритому акціонерному товаристві «Одеська кіностудія», Фонд державного майна України виступив засновником закритого акціонерного товариства «Одеська кіностудія», у статутному фонді якого Фонду належало 50% плюс одна акція.

Засновниками - Фондом державного майна України та товариством з обмеженою відповідальністю «Нова кіностудія» був укладений договір про створення товариства та підписаний протокол рішення про випуск акцій товариства. Таким чином, у процесі приватизації державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» було створене закрите акціонерне товариство «Одеська кіностудія» (у подальшому перейменоване в приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія»).

Відповідно до акту приймання-передачі від 21.11.2005 Міністерство культури і туризму України передало Фонду державного майна України, який, у свою чергу, передав закритому акціонерному товариству «Одеська кіностудія» цілісний майновий комплекс державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів»».

Таким чином, з моменту передачі державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» від Міністерства культури і туризму України до Фонду державного майна України Міністерство культури та інформаційної політики України втратило право управління вказаним державним підприємством, а відтак, - і доступ до документації державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів».

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до наявної у нього інформації документи постійного зберігання Міністерства культури України (як правонаступника Міністерства культури і туризму України) включно до 2007 року були передані для подальшого зберігання в Центральний державний архів вищих органів влади та управління України.

Відповідач вказує, що Міністерство культури України та Міністерство культури та інформаційної політики України як його правонаступник з 2017 року по 2022 було власником пакета акцій приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія», однак на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2021 №1309 «Деякі питання управління Державним агентством з питань кіно об`єктами державної власності» пакет акцій був переданий Державному агентству з питань кіно. Таким чином, на момент звернення позивача із інформаційним запитом (15.09.2023 року) Міністерство не було власником частки у статутному капіталі приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія», що виключає можливість мати доступ чи відомості про будь-яку інформацію щодо діяльності та/або документації вказаного товариства та, в свою чергу, свідчить про відсутність у Міністерства культури та інформаційної політики України статусу розпорядника запитуваної позивачем інформації, визначеного Законом №2939-VІ.

Також відповідач зазначає, що на запит позивача на отримання публічної інформації від 22.09.2023 року Міністерство підготувало відповідь про відсутність запитуваної ОСОБА_1 інформації (лист Міністерства №2258/Н-929/23-ЗПІ від 26.09.2023 року) та у строк, передбачений статтею 20 Закону №2939- VІ, направило його позивачу на електронну пошту, зазначену у запиті. Водночас при надсиланні вказаної відповіді на запит ОСОБА_1 . Міністерство допустило технічну помилку, зазначивши невірну електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 замість вказаної у зверненні - ІНФОРМАЦІЯ_1 Ця помилка виявлена при надходженні позовної заяви позивача та підготовці відзиву на позовну заяву, відтак одразу виправлена Міністерством шляхом надіслання відповіді від 04.12.2023 року №1029 на запит на отримання публічної інформації на належну електронну адресу ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. З огляду на викладене відповідач вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі вказаної норми, оскільки Міністерство виправило допущене порушення, розглянувши запит позивача та надавши на нього відповідь.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

15.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства культури та інформаційної політики України з запитом на отримання публічної інформації, а саме просив надати Протокол зі згодою трудового колективу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» на пропозицію юридичної особи ТОВ «Нова кіностудія» щодо створення спільного підприємства у формі закритого акціонерного товариства на базі цілісного майнового комплексу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» - згідно з чинним на той момент законодавством України.

Вказаний запит позивачем було направлено засобами поштового зв`язку.

Оскільки відповідач у встановлені строк не надав відповіді на запит, позивач звернувся до суду з вказаним позов.

Відповідачем зазначено, що вказаний запит отримано 22.09.2023 року та підготовлено відповідь про відсутність запитуваної ОСОБА_1 інформації (лист Міністерства №2258/Н-929/23-ЗПІ від 26.09.2023 року), який направлено позивачу на електронну пошту, однак при надсиланні вказаної відповіді на запит ОСОБА_1 відповідачем допущено технічну помилку, зазначивши невірну електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 замість вказаної у запиті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ця помилка була виявлена при надходженні позовної заяви позивача та підготовці відзиву та виправлена Міністерством шляхом надіслання відповіді від 04.12.2023 року №1029 на запит на отримання публічної інформації на належну електронну адресу ОСОБА_1 .

У відповіді від 04.12.2023 року №1029, на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 , відповідачем зазначено, що Міністерство культури та інформаційної політики України не має відомостей та /або документів щодо діяльності держаного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» та приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія». Крім того, повідомлено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2021 №1309 «Деякі питання управління Державним агентством з питань кіно об`єктами державної власності» повноваження з управління корпоративними правами держави щодо приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» передано Державному агентству України з питань кіно. Також запропоновано позивачу звернутися до Державного агентства України з питань кіно для розгляду та надання йому відповіді у визначений законодавством термін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначено у Законі України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI).

Згідно з ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.1-2 ч.1 ст.12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №2939-VI передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 у справі №9901/502/21 дійшов висновку, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п.1 ч.1 ст.22 Закону №2939-VI).

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Згідно зі змістом запиту позивача він просив відповідача надати Протокол зі згодою трудового колективу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» на пропозицію юридичної особи ТОВ «Нова кіностудія» щодо створення спільного підприємства у формі закритого акціонерного товариства на базі цілісного майнового комплексу державного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» - згідно з чинним на той момент законодавством України.

Суд вважає, що запитувана позивачем інформація належить до публічної інформації.

При цьому, як було зазначено, запитувача інформації повідомлено листом від 04.12.2023 року №1029, що Міністерство культури та інформаційної політики України не має відомостей та /або документів щодо діяльності держаного підприємства «Одеська кіностудія художніх фільмів» та приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія». Крім того, повідомлено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2021 №1309 «Деякі питання управління Державним агентством з питань кіно об`єктами державної власності» повноваження з управління корпоративними правами держави щодо приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» передано Державному агентству України з питань кіно. Також запропоновано позивачу звернутися до Державного агентства України з питань кіно для розгляду та надання йому відповіді у визначений законодавством термін.

Тобто, причиною відмови позивачу у наданні публічної інформації відповідачем визначена відсутність у нього відомостей та /або документів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах повноважень, проте не у спосіб визначений Законом, оскільки відмовив позивачу у наданні інформації, роз`яснивши якій суб`єкт є розпорядником вказаною інформації.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Суд вважає, що Міністерство культури та інформаційної політики України станом на час отримання запиту позивача не було розпорядником такої інформації, проте за статусом та характером діяльності достовірно знало хто нею володіє, а тому повинно був в силу приписів ч.3 ст.22 Закону №2939-VI направити запит ОСОБА_1 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це позивача, тоді як відповідач відмовив у наданні інформації з посиланням на те, що він не є розпорядником інформації та роз`яснив позивачу хто є розпорядником інформації з пропозицією самостійного звернення запитувача до належного розпорядника.

Таким чином суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не направлення відповідного запиту від 15.09.2023 року належному розпоряднику інформації.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про наявність підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, оскільки Міністерство виправило допущене порушення, розглянувши запит позивача та надавши на нього відповідь.

Верховний Суд дійшов висновку, викладеного у постанові від 16.02.2023 у справі №640/16326/20, що ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду, відповідно до вимог законодавства.

Адміністративний суд здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, і не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, та вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В межах спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог задля ефективного захисту порушених прав.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом: - визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не направлення запиту на отримання публічної інформації позивача від 15.09.2023 року належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача; - зобов`язання відповідача направити запит на отримання публічної інформації позивача від 15.09.2023 року належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. Івана Франка, м. Київ, 01051, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства культури та інформаційної політики України щодо не направлення запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 15.09.2023 року належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача.

Зобов`язати Міністерство культури та інформаційної політики України направити запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 15.09.2023 року належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. Івана Франка, м. Київ, 01051, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.02.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва