Справа № 460/7558/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/7558/20 пров. № А/857/22154/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року про повернення заяви без розгляду, постановлену головуючим суддею Нор У.М. у м. Рівне, у справі № 460/7558/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, у якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Рівненського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 23.12.2020 у справі №460/7558/20.

Вимоги заяви обгрунтовує незгодою із діями пенсійного органу, вчиненими на виконання рішення суду від 23.12.2020 у справі №460/7558/20 після подання суду звіту про виконання рішення суду і прийняття його судом 05.05.2022. Зазначає, що 22.05.2023 відповідачем на виконання рішення суду у даній справі здійснено новий перерахунок пенсії, який є неправомірним і не відповідає резолютивній частині рішення. Вказує також на систематичне порушення пенсійним органом його прав при виконанні низки судових рішень, які набрали законної сили, трактуючи їх на власний розсуд з метою умисного невиконання.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю на виконанням рішення суду повернуто без розгляду відповідно до ч.2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України як очевидно безпідставну.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що потягнуло за собою безпідставне залишення без захисту прав та законних інтересів позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що всупереч ст.3, ст.8, ст.22, ст.55, ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції, ст.2, ст.5, ст.6, ст.9, ст.167, ст.169, ст.240, ст.242, ст.249, ст.294, ст.382 КАСУ судом не здійснено контроль за виконанням судових рішень у справі №460/7558/20, які набрали законної сили та роками не виконуються.

Вважає, що суд першої інстанції тлумачить норми КАСУ у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя, формально підходить до цих норм, у зв`язку з чим безпідставно позбавляє позивача доступу до правосуддя, усувається від здійснення контролю за виконанням судових рішень, які набрали законної сили.

Просить апелянт скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 460/7558/20 та ухвалити судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснити в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви без розгляду відповідно до ч.2 ст. 167 КАС України, суд першої інстанції виходив з очевидної безпідставності заяви. Суд зазначив, що подана позивачем заява є очевидно безпідставною, оскільки ухвалою Рівненського окружного суду від 05.05.2022 звіт пенсійного органу від 25.03.2022 щодо виконання рішення суду у даній справі визнано прийнятним.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції необгрунтованими, оскільки не з`ясовано підстави звернення із заявою в порядку ст.382 КАС України та обставини, якими заявник обгрунтовував вимоги заяви, а також судом порушені норми процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №460/7558/20 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 відповіддю від 22.09.2020 №1700-0319-8/28859 здійснити перерахунок та виплату йому пенсії на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2020 №501/108 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, та премії на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2020 №501/108 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, та премії.

11 березня 2021 року на виконання цього рішення ОСОБА_1 виданий виконавчий лист та 07.04.21 відкрито виконавче провадження.

01 червня 2021 року ОСОБА_1 подав до Рівненського окружного суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень, на виконання рішення суду у порядку статті 383 КАС України та заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 КАС України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.07.2021, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.21, заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо зменшення розміру пенсії після проведеного перерахунку, залишено без задоволення.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 КАС України задоволено, зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області подати звіт про виконання рішення суду.

20.10.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області поданий до суду звіт про виконання судового рішення, за результатом розгляду якого ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 встановлено ГУ ПФУ в Рівненській області новий строк для подання звіту.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 новий звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25.03.2022 щодо виконання судового рішення у справі №460/7558/20 визнано прийнятним.

05.06.2023 ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у даній справі в порядку статті 383 КАС України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.06.2023, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2023, заяву у порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, повернуто без розгляду як очевидно безпідставну.

02.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю на виконанням рішення суду, яку мотивував тим, що після розгляду і прийняття Рівненським окружним адміністративним судом 05.05.23 звіту про виконання рішення суду у даній справі, ГУ ПФУ в Рівненській області на виконання цього рішення провело 25.05.23 новий перерахунок пенсії позивачу, який є протиправним, так як суперечить резолютивній частині рішення.

Свої мотиви та заперечення щодо дій ГУ ПФУ в Рівненській області, вчинених на виконання рішення, заявник ОСОБА_1 виклав на 8 аркушах та додав до заяви на ствердження своїх вимог матеріали у кількості 9 документів.

Проаналізувавши вищезазначені обставини та зміст заяви ОСОБА_1 колегія суддів зазначає, що з урахуванням обсягу заяви та документів, доданих до неї, встановити очевидно її безпідставність - неможливо.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції підстави звернення ОСОБА_1 02.10.2023 із заявою в порядку ст.382 КАС України не аналізувались та не встановлювались, що свідчить про передчасність висновків суду про очевидну безпідставність заяви.

Апеляційний суд також звертає увагу, що наслідки у вигляді повернення заяви без розгляду, передбачені ст.167 КАС України, застосовуються лише до заяв, клопотань та заперечень з процесуальних питань, як передбачено параграфом 2 ( заяви з процесуальних питань ) глави 1 ( письмові заяви учасників справи ) розділу ІІ ( позовне провадження ) і не можуть бути застосовані до заяви, поданої в порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, передбаченого ст.382 КАС України.

Колегія суддів також не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду у зв`язку з тим, що ухвалою суду від 05.05.2023 звіт ГУ ПФУ в Рівненській області від 25.03.2022 щодо виконання судового рішення у справі №460/7558/20 визнано прийнятним, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За статтями 2 та 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У статті 370 КАС України закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення зумовлює відповідальність, встановлену законом.

Стаття 382 цього Кодексу передбачає можливість судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а стаття 383 цього Кодексу визначає право особи-позивача, на користь якого ухвалено рішення, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Враховуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції зазначає, що забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

На важливості належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях і Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

У Рішенні від 26 червня 2013 № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України Про виконавче провадження) Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 взяв до уваги практику ЄСПЛ, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 1291 Конституції України та статтями 2, 14, 370 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи і визнається сторонами, рішення суду у даній справі не виконане, виконавче провадження триває.

Колегія суддів зазначає, що виконання судового рішення це триваючий процес, протягом якого боржник може вчиняти певні дії на виконання судового рішення, а стягувач має право реагувати на вчинення кожної з таких дій, зокрема, і поданням заяв в порядку судового контролю.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, колегія суддів встановила, що підстави звернення з нею є відмінними від підстав, зазначених ОСОБА_1 у заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 КАС України від 01 червня 2021 року, та виникли у часі після розгляду 05.05.2022 Рівненським окружним судом звіту ГУ ПФУ в Рівненській області від 25.03.2022 щодо виконання судового рішення у справі №460/7558/20 та прийняття його.

У цій заяві заявник наголошує на протиправності дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо виконання рішення, які вчинені вже після прийняття судом 05.05.23 звіту про виконання судового рішення, та наголошує на неналежному його виконанні.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ухвалою від 05.05.2023 суд виконав обов`язок щодо судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі, є помилковими, оскільки матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області після прийняття судом звіту про виконання рішення суду виконано не в повному обсязі, відтак у ОСОБА_1 наявне право знову звернутись до суду з заявою в порядку ст. 382 КАС України.

Суду першої інстанції слід дослідити обставини, що стали підставою для подання заяви, встановити їх наявність чи відсутність, а також проаналізувати та дати оцінку діям ГУ ПФУ в Рівненській області щодо виконання рішення суду після прийняття судом звіту про виконання судового рішення та наявність підстав для судового контролю.

Відтак, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення про повернення заяви, а відтак ухвалу суду на підставі ст.320 КАС України слід скасувати і відповідно до ч.3 ст.312 КАС України передати заяву на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року про повернення заяви без розгляду у справі № 460/7558/20 скасувати та передати справу (заяву) на розгляд суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар