Справа № 240/11573/23
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11573/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

26 лютого 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, якому просив суд:

1.1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування йому заборгованості по пенсійним виплатам за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 в неповному обсязі;

1.2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та нарахувати суму доплати по перерахунку в повному розмірі включити період з 01.04.2019 по 31.07.2022, в сумі775 421,45 грн.;

1.3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати йому заборгованості по пенсійним виплатам за 01.04.2019 по 31.07.2022;

1.4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його користь заборгованість пенсії за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року провадження у справі №240/11573/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії закрито.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

5. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що предмети спорів у справах №240/11573/23 та №240/4736/22 є різними.

6. Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

ІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

5. Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що у цьому випадку наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки у цій справі позов, заявлений з тих самих підстав, що й у справах №240/11573/23 та №240/4736/22, за наслідком розгляду яких прийнято рішення Житомирського окружного адміністративного суду, які набрало законної сили.

6. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

7. Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

8. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

9. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

10. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

11. Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

12. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

13. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

14. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

15. Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

16. Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

17. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі №240/4736/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 01 квітня 2019 року перерахунку пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 08.10.2021 №33/26/117-2357. Зобов`язано Відповідача провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії Позивачу на підставі вказаної довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 08.10.2021 №33/26/117-2357, з урахуванням вже здійснених виплат.

18. Позивач звернувся у грудні 2022 з листом до відповідача з вимогою сплатити заборгованість, яка виникла в результаті нарахування згідно судового рішення у справі №240/4736/22

19. Листом від 14.12.2022 Відповідач повідомив Позивача, що на виконання вказаного судового рішення проведено перерахунок пенсії за вказаний період. Як зазначено в даному листі Відповідача, сума доплати по перерахунку за рішенням суду за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року становить 214 446,25 грн., а розмір щомісячних пенсійних виплат із серпня 2022 року - 16 694,44 грн. Одночасно Позивачу було відмовлено у виплаті заборгованості з посиланням на відсутність бюджетних асигнувань на зазначені виплати.

20. Як зазначено позивачем у позовній заяві та в уточненій позовній заяві, відповідачем невірно проведено перерахунок розміру пенсійних виплат на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі №240/4736/22.

21. На думку позивача, розмір такої заборгованості в результаті перерахунку пенсійних виплат на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі №240/4736/22 повинен складати значно більшу суму, а саме 1158926,4 грн.

22. Більш того, в наведених позивачем обґрунтуваннях розмір щомісячної пенсії відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі №240/4736/22 повинен становити 28 973,16 грн., а не 16 694,44 грн.

23. Позивач вважає нарахування заборгованості з пенсійних виплат на виконання судового рішення за вказаний спірний період в неповному обсязі протиправною бездіяльністю Відповідача.

23. В зв`язку з цим позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та нарахувати суму доплати по перерахунку в повному розмірі включити період з 01.04.2019 по 31.07.2022, в сумі 775 421,45 грн. та стягнути на його користь всю суму такої заборгованості.

24. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені позивачем у позовній заяві та в уточненій позовній заяві спірні відносини зумовлені виключно, на думку позивача, неналежним виконанням відповідачем рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі №240/4736/22 щодо проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку його пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" від 08.10.2021 №33/26/117-2357 та здійснення її виплати з урахуванням проведених виплат.

25. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що між сторонами виникли нові спірні відносини, які не були предметом судового розгляду у справі №240/4736/22.

26. Як вірно зауважив суд першої інстанції, позивач не врахував, що сума доплати по перерахунку за рішенням суду за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 року в розмірі 214 446,25 грн., з якою не погоджується позивача, здійснена відповідачем виключно на виконання судового рішення у справі №240/4736/22.

27. Колегія суддів зазначила, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається. Аналогічний правовий висновок також викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 9901/433/18.

28. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за своєю сутністю зміст позовних вимог, які були заявлені позивачем в межах адміністративної справи №240/4736/22 та у справі, що розглядається, рішення у якій набрало законної сили, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

29. Колегія суддів зазначає, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

30. Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

31. Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

32. Колегія суддів зазначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна покликання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення праворозуміння таких норм.

33. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки між сторонами новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав який вирішений в судовому порядку та рішення суду набрало законної сили.

34. Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції , що положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення, тощо.

35. Приписами частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

36. Отже, процесуальним законом установлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

37. У постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України (зміст яких фактично не змінився після 15 грудня 2017 року), мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

38. Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

39. Відповідно до статті 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

40. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

41. Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

ІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

46. З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.