Справа № 620/15300/23
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Чернігів Справа № 620/15300/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.09.2023 № 31 в частині не зарахування ОСОБА_1 періодів страхового стажу з 10.10.1989 по 22.01.1991, з 21.11.2003 по 31.12.2003 та періоду навчання з 01.09.1979 по 16.07.1982;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 :

- період роботи з 10.10.1989 по 22.01.1991 в кооперативі «Комунальник»;

- період роботи з 21.02.1991 по 18.03.1992 на Керченському заводі «Коралл»;

- період роботи з 21.11.2003 по 31.12.2003 в ПП ОСОБА_2 ;

- період навчання з 01.09.1979 по 16.07.1982 в середньому МПТУ-5 м. Керчі Кримської обл.

Суд ухвалою (суддя Заяць О.В.) від 16.10.2023 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з припиненням повноважень судді Зайця О.В., на підставі розпорядження від 19.12.2023 №56 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Житняк Л.О. Ухвалою від 28.12.2023 справу прийнято до провадження судді Житняк Л.О.

Позов мотивовано тим, що формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Крім того, оскільки спірні періоди роботи позивача з 10.10.1989 по 22.01.1991 в кооперативі «Комунальник» та з 21.02.1991 по 18.03.1992 на Керченському заводі «Коралл» приходилися на установи, що перебувають (перебували) на тимчасово окупованій території Криму, позивач фактично позбавлений можливості документально підтвердити ці періоди страхового стажу іншими документами, крім трудової книжки. Також, оскільки середній МПТУ-5 м. Керчі Кримської обл. знаходився в м. Керчі, що зараз є тимчасово окупованою територією, позивач не має фактичної можливості підтвердити вказаний період навчання іншими документами, ніж відповідним дипломом та записом в трудовій книжці. Вказує, що не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 21.11.2003 по 31.12.2003 року до страхового стажу за порушення, вчинене ПП ОСОБА_2 , оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній з вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. В обгрунтування правомірності своїх дій посилається на обставини, викладені в оскаржуваному рішенні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.09.2023 подав до Відділу обслуговування громадян №9 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заяву про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та за результатами розгляду прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.09.2023 № 31

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що позивач має 18 р. 09 м. 08 д. страхового стажу. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:

з 10.10.1989 по 22.01.1991 за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 30.07.1984 (копія додається), так як відсутня назва організації при прийнятті на роботу, дату та номер наказу про прийняття дописано;

з 21.11.2003 по 31.12.2003 за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 22.07.1980 в ПП ОСОБА_2 , оскільки індивідуальні відомості в реєстрі застрахованих осіб Реєстру за вказаний період відсутні;

період навчання з 01.09.1979 по 16.07.1982 згідно диплому серії НОМЕР_3 , оскільки зазначений період перетинається з періодом проходження військової служби (21.04.1982 28.04.1984).

Повідомлено про необхідність підтвердження записів в трудовій книжці додатковими документами або результатами перевірки зазначених періодів;

Крім того, відповідно до розрахунку страхового стажу позивача (копія додається), до страхового стажу Позивача також не зараховано період роботи з 21.02.1991 по 18.03.1992 на Керченському заводі «Коралл».

Вказане рішення в частині незарахування до страхового стажу позивача зазначених вище періодів роботи та навчання сторона позивача вважає протиправним та просить суд його скасувати.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закон №1058).

Згідно з частинами першою, другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Щодо неврахування відповідачем спірних періодів страхового стажу з 10.10.1989 по 22.01.1991 та з 21.02.1991 по 18.03.1992, варто звернути увагу, що відповідно до даних трудової книжки позивача 10.10.1989 було прийнято на роботу електромонтером в кооператив «Комунальник», що знаходився в м. Керчі. 22.01.1991 позивача було звільнено за власним бажанням. 21.02.1991 позивача було прийнято на роботу слюсарем-електриком 5 розряду на Керченській завод «Коралл». 18.03.1992 позивача було звільнено за власним бажанням.

Як вбачається зі спірного рішення період трудової діяльності з 10.10.1989 по 22.01.1991 за трудовою книжкою від 30.07.1984 НОМЕР_1 , не зараховано через відсутність назви організації при прийнятті на роботу, дату та номер наказу про прийняття дописано.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. А тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а .

У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Оскільки спірні періоди роботи позивача з 10.10.1989 по 22.01.1991 в кооперативі «Комунальник» та з 21.02.1991 по 18.03.1992 на Керченському заводі «Коралл» приходилися на установи, що перебувають (перебували) на тимчасово окупованій території Криму, позивач фактично позбавлений можливості документально підтвердити ці періоди страхового стажу іншими документами, крім трудової книжки.

Крім того, відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З огляду на аналіз зазначених правових норм, суд зауважує, що відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Прийняття на підтвердження стажу роботи інших письмових документів застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.06.2020 у справі №359/2076/17, від 18.11.2022 у справі №560/3734/22.

Записами з трудової книжки позивача підтверджується, що він з 10.10.1989 по 22.01.1991 працював в кооперативі «Комунальник» та з 21.02.1991 по 18.03.1992 на Керченському заводі «Коралл», а отже останньому не може бути відмовлено у врахуванні зазначених періодів роботи до страхового стажу.

Щодо незарахування періоду страхового стажу з 21.11.2003 по 31.12.2003 в ПП Гриневич, через відсутність індивідуальних відомостей в реєстрі застрахованих осіб Реєстру, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 21.11.2003 по 31.12.2003 до страхового стажу за порушення, вчинене ПП ОСОБА_2 , оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 12.09.2019 у справі №489/2283/16-а.

Щодо періоду навчання з 01.09.1979 по 16.07.1982 згідно диплому серії НОМЕР_3 , який перетинається з періодом проходження військової служби (21.04.1982 28.04.1984), варто звернути увагу, що періоди навчання до 2004 року до загального стажу під час призначення пенсії зараховуються, що передбачено законодавством, яке діяло раніше.

До трудового стажу, набутого до 2004 року, зараховуються, зокрема, періоди очного навчання у ЗВО, технікумах, училищах.

Такий стаж зараховується на підставі наданих до Пенсійного фонду дипломів, свідоцтв, довідок з місця навчання або архівних документів, що містять відомості про періоди навчання.

В той же час, оскільки середній МПТУ-5 м. Керчі Кримської обл. знаходиться в м. Керчі, що зараз є тимчасово окупованою територією, позивач не має фактичної можливості підтвердити вказаний період навчання іншими документами, ніж відповідним дипломом та записом в трудовій книжці.

Таким чином, рішення відповідача від 19.09.2023 №31 про відмову у призначенні пенсії в частині не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів навчання та трудової діяльності є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд зауважує, що судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд має вирішити питання про відновлення такого права.

В силу статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою належного захисту порушених прав позивача, враховуючи, що незарахування періодів роботи та навчання стало підставою для відмови у призначенні пенсії, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.10.1989 по 22.01.1991 в кооперативі «Комунальник», період роботи з 21.02.1991 по 18.03.1992 на Керченському заводі «Коралл», період роботи з 21.11.2003 по 31.12.2003 в ПП ОСОБА_2 , період навчання з 01.09.1979 по 16.07.1982 в середньому МПТУ-5 м. Керчі Кримської обл. та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись основними засадами адміністративного судочинства, вимогами законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено інших судових витрат, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.09.2023 №31 в частині не зарахування ОСОБА_1 періодів страхового стажу з 10.10.1989 по 22.01.1991, з 21.11.2003 по 31.12.2003 та періоду навчання з 01.09.1979 по 16.07.1982.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.10.1989 по 22.01.1991 в кооперативі «Комунальник», період роботи з 21.02.1991 по 18.03.1992 на Керченському заводі «Коралл», період роботи з 21.11.2003 по 31.12.2003 в ПП ОСОБА_2 , період навчання з 01.09.1979 по 16.07.1982 в середньому МПТУ-5 м. Керчі Кримської обл. та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А,м. Кропивницький, Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 25009, ).

Повний текст рішення суду складено 26.02.2024.

Суддя Л.О. Житняк