Справа № 320/42251/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року № 320/42251/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" до Київської митниці, як територіального органу відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці, як територіального органу відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000190/2 від 17 травня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, ТОВ «Віта-Текс» визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) на загальну суму 47929,65 доларів США, із зазначенням цього показника в декларації митної вартості від 16.05.2023 р. №23UA73U1. Крім того, до митної декларації підприємством додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України (далі- МК України). 16.05.2023 відповідач провів митний огляд товару за митною декларацією 606773, яким підтвердив опис товару, вказаний в гр.31 митної декларації. 16.05.2023 відповідач надіслав запит щодо надання додаткових документів, на який в свою чергу позивачем було надано відповідь з поясненнями, відповідно до яких зазначили, що обов`язок надати додаткові документи виникає у декларанта у разі виявлення розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Разом з тим, позивачем зазначено, що відповідно до п.3 Додатку товар відвантажувався змішаним транспортом на умовах СРТ м. Київ, Україна (Inkoterms 2010). Водночас, на думку позивача, митним органом безпідставно не визнано заявленої декларантом митної вартості товару та незаконно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядного (резервного) методу. Так, позивачем зазначено, що в якості причин для коригування митної вартості товарів (які зафіксовані в оскаржуваному рішенні) митним органом безпідставно вказано, що надані позивачем відповідачу документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Позивач не погоджується із зазначеними в рішенні доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством документи містять достатньо відомостей, які визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару з урахуванням визначених сторонами умов поставки, а відповідачем усупереч вимогам законодавства не враховано надані документи, які чітко підтверджують ціну товару.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 320/42251/23 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами про доставку документів в електронному вигляді до електронного кабінету та розпискою представника відповідача.

У строк встановлений судом, відповідачем до суду надано відзив на адміністративний позов ТОВ «Віта-Текс», в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що ним під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено, що документи мають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дало можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.

Таким чином у митного органу відсутні відомості щодо включення складових митної вартості, а саме очищення товару для експорту, вартості навантаження, вивантаження та обробки товарів до ціни товару та не додані до митної вартості відповідно до декларації митної вартості.

Звернули увагу, що всупереч вимог контракту копія експортної декларації продавця до митного оформлення не надано. Коносамент від 06.04.2023 р. № S подано декларантом без відміток митного органу. Наданий прайс-лист не відображає продажу товару при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, отже він прийнятий до уваги, але не може бути підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості. Підсумовуючи вказав, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

За результатами проведеної консультації встановлено, що виявлені відповідачем розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих позивачем документам, не дають можливості визнати заявлену митну вартість за першим методом.

Відповідач також зазначив, що методи визначення митної вартості 2а та 2б за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю в митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Декларантом такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей у даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультації додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.

Крім того зазначив, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві, позивач не скористався наданим йому правом шляхом надання необхідних додаткових документів, а отже не усунув сумнівів відповідача у достовірності даних, які задекларовані, що в свою чергу свідчить про надання декларантом неповних даних, про відсутність достовірних відомостей щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар, в зв`язку з чим у митного органу відсутня можливість перевірити повноту декларування.

На підставі зазначеного Відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив відповідача б/н від 05.12.2023 року, в якому позивач, виклав аргументи аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того зазначив, що відповідач при направленні позивачу запиту про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості спірного товару не витребував надання коносаменту з відміткою митного органу. Звернув увагу, що надав копію коносаменту відповідачу в тому вигляді, в якому була отримано від перевізника за Договором, який і ніс витрати щодо транспортування спірного товару до місця призначення на митній території України та яка містить відмітки перевізника. Крім того вказав, що коносамент є документом, який підтверджує перевезення товарів транспортом (не автомобільним), у той час як факт перевезення вантажу автомобільним транспортом підтверджує міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR). Ураховуючи, що спірний товар перетинав митний (державний) кордон України автомобільним транспортним засобом із реєстраційними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а не водним транспортним засобом, то відмітки про проходження митного контролю та митного оформлення в пункті пропуску через державний кордон України були проставлені Одеською митницею, як територіальним органом ДМС України на Інвойсі №NGLIAE-310323 від 31.03.2023р., виставленому продавцем, пакувальному листі б/н від 31.03.2023р до Інвойса та міжнародної ТТН (CMR) № 710745 від 11.05.2023р., що пояснює відсутність відповідних відміток митного органу в Коносаменті.

Просив повністю задовольнити адміністративний позов та урахувати при ухвалені рішення по суті та вирішенні питання про розподіл судових витрат намір позивача надати суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» зареєстровано в якості юридичної особи 15.08.2006 за 0007898, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 21.02.2023, за кодом , який наявний у матеріалах справи.

01 грудня 2015 між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - продавець) та ТОВ «Віта-Текс» був укладений Договір купівлі-продажу № VT0112-15 (далі - Договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини виробництва Китайської Народної Республіки.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 Договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено цим договором.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору. Морський порт на митній території України, до якого продавець зобов`язується поставити товар позивачу, узгоджується сторонами окремо.

Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка.

Оплата за товар буде здійснюватися позивачем шляхом сплати виставленого продавцем інвойсу на товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

23.11.2018 року відповідно до додаткової угоди №2 до Договору продавець та позивач, зокрема продовжили строк дії договору до 31.12.2021 та виклали пункт 5.2 договору в новій редакції, відповідно до якої сторони домовилися, що разом із товаром продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаротранспортні документи на товар, документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат походження товару.

03.12.2021 року відповідно до додаткової угоди №4 до Договору продавець та позивач, зокрема продовжили строк дії договору до 31.12.2024 року, погодили використання адреси місцезнаходження покупця.

30.03.2023 року між продавцем та позивачем був укладений додаток № VT442 до Договору (далі - Додаток) відповідно до пункту 1 якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах додатку наступні товари виробництва Китайської Народної Республіки (далі-товар): а) тканина набивна (100% поліестер, сток), шириною 220 см, товарна позиція 54075400 відповідно до діючої на момент укладення Додатку Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), в кількості 14 260 кг, за ціною 2,78 доларів США за 1 (один) кг; б) тканина набивна (100% хлопок, сток), завширшки 225 см, товарна позиція 52085200 відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 2 717 кг, за ціною 3,05 долари США за 1 (один) кг.

Загальна вартість товару згідно інвойсу №NGLIAE-310323 склала 47 929,65 доларів США, відбувається Покупцем згідно пункту 4.1 Договору (оплата за товар буде проводитись шляхом оплати виставленого Інвойса на товар Продавцем протягом 60 календарних днів з дня отримання товару покупцем або його уповноваженим представником на митної території України, якщо інше не визначено відповідним додатком до Договору), а його поставка відбувалася змішаним транспортом на умовах CPT м.Київ, Україна (Incoterms 2010). Вантажовідправником товару є Nantong Golden Land Smport and Export Co, Ltd.

31.03.2023 продавцем на виконання п.2 Додатку виставлено ТОВ «Віта-Текс» до сплати Інвойс № NGLIAE-310323 на загальну суму 47 929,65 доларів США.

Матеріали справи свідчать, що 16.05.2023 позивач із метою переміщення товару через митний кордон України подав 1 Митну декларацію ІМ40ДЕ (Декларація 606773) №23UA73U1, у графі 31 якої позивач задекларував товар.

Відповідно до гр.гр.20,22,42 Митної декларації 606773 загальна вартість товару склала 47 929,65 доларів США, поставка відбувалась на умовах СРТ м. Київ, Україна.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом, разом із Митною декларацією ІМ40ДЕ №23UA73U1 від 16.05.2023 року, надано до митного органу, передбачені ст.53 МК України документи, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) № VT0112-15 від 01.12.2015, - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 23.11.2018, - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 03.12.2021, - Додаток, Інвойс, - пакувальний лист продавця б/н від 31.03.2023 (відмітка про митний контроль Одеської митниці 13.05.23), - Коносамент №S від 06.04.2023, - Міжнародна товарно-транспортна накладна №710745 від 11.05.2023, - прайс-лист продавця б/н від 31.03.2023, - технічні умови продавця б/н від 31.03.2023 року.

Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №23UA73U1 від 16.05.2023, виписаної відповідачем.

16.05.2023 митним органом проведено митний огляд товару за митною Декларацією 606773 та складено акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №23UA73U1, яким підтверджено опис товару, вказаний у гр.31 Декларації 606773.

16.05.2023 розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №23UA73U1 від 16.05.2023 митної вартості, митний орган 16.05.2023 року направив позивачеві електронний запит (повідомлення), в якому зазначив, що за результатами здійсненого ним контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та невідповідності, та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості що не дає можливості впевнитись у достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значення складових митної вартості товарів.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53, статті 54 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, 2) виписки з бухгалтерської документації (видаткові накладні, калькуляції, тощо), 3) копії митної країни відправлення з врахуванням статті 254 МК України, 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листів) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, що стосується партії товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) інших наявних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів.

17.05.2023 на вказаний запит позивачем за № 1605/23-02 надано відповідь з поясненнями, відповідно до яких зазначили, що обов`язок надати додаткові документи у декларанта виникає у разі виявлення розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Всі необхідні документи, передбачені Митним кодексом підприємством подані до Київської митниці, митна вартість товару заявлена в розмірі 47 929,65 доларів США. Повідомили, що відповідно до умов договору Інвойс станом на день підписання цього листа є неоплаченим, відтак Товариство не може надати банківські платіжні документи щодо Товару в силу відсутності останніх. Крім того, повідомили про відсутність калькуляції, витребуваної в запиті, адже такий документ не надавався йому продавцем.

Щодо платіжних та бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару зазначено, що оплата за товар буде здійснюватися шляхом оплати покупцем виставленого Інвойса протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару покупцем, відповідно до пункту 4.1 Договору. Інвойс станом на день підписання листа був неоплаченим, в зв`язку з чим у позивача відсутні банківські платіжні документи за товар. У декларанта відсутні витребувані документи, адже вони не надавались продавцем, а саме: калькуляція, специфікації, каталоги, прейскурант, прайс - лист (у формі, затребуваної митним органом). Вважає, що ідентифікація товару підтверджена в Додатку та Інвойсі, який є первинним документом бухгалтерського обліку. Аналогічне підтверджується в Пакувальному листі, Технічних умовах, Акті огляду, наданих позивачем разом з митною декларацією 606773. До митного оформлення в довідкових цілях надано фотокопії Експертних висновків № 113/26 від 17.01.23р., № 113/57 від 02.02.2023 р., виданих Державним підприємством «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторинг зовнішніх товарних ринків», які стосуються інших (аналогічних) товарів, придбаних декларантом за Договором у продавця.

Просили завершити митне оформлення митної декларації ІМ40ДЕ №23UA73U1 від 16.05.2023 або надати рішення про відмову в її митному оформленні (якщо Київська митниця буде вважати за неможливе визнати заявлену митну вартість Товару за першим методом визначення митної вартості товарів), відповідно до ч.1 та п.6 ч.2 ст.255 МК України у зв`язку з поданням Товариством Київській митниці всіх наявних у нього на день підписання цього листа документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України. Інші додаткові документи в рамках строку, передбаченого ч.3 ст.53 МК України надані не будуть. Просили визнати заявлену Товариством митну вартість товару в розмірі 47 929,65 доларів США за першим методом визначення митної вартості товарів з урахуванням інформації, що надано листом.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України декларант повинен надати документи лише за умови їх наявності.

17.05.2023 відповідачем направлено позивачу повідомлення з метою проведення письмової консультації в спеціалізованій системі обміну електронними документами.

17.05.2023 року Київською митницею Державної митної служби України було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000190/2, згідно з яким відповідач, застосував другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ).

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив номери та дати митних декларацій, використаних як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості товару,

Суд звертає увагу, що митним органом, всупереч діючому законодавству не наведено обґрунтувань, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця Держмитслужби прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2023/000428 від 17.05.2023 року, якою відмовила в митному оформленні (випуску) товару за митною декларацією 606773.

17.05.2023 року, позивачем для випуску товару у вільний обіг, керуючись ч.7 ст.55 МК України, в зв`язку з непогодженням із рішенням Митного органу подано повторно Митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA73U1 та відповідно до рішення сплатив грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 359 499,30 грн.

Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) та вказано ціну товару 47929,65 доларів США.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначається, що джерелом інформації, яким він користувався при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, є митні декларації: товар № 1 - МД від 04.05.2023р. № 23UA26U0 (вартість згідно джерела інформації 5,54 дол. США/кг); товар № 2 - МД від 01.11.2022р. № 22UA92U0 (вартість згідно джерела інформації 5,63 дол. США/кг).

В свою чергу, позивач повідомим відповідача про те, що товар за Договором перетинав митний (державний) кордон України автомобільним транспортним засобом ВН83191А, НОМЕР_2 , відмітки про проходження митного контролю та митного оформлення в пункті пропуску через державний кордон України проставлені Одеською митницею, як територіальним органом Державної митної служби України на інвойсі, пакувальному листі від 31.03.23 р та міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR), що пояснює відсутність відміток митного органу в коносаменті. Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, відсутні у зв`язку з тим, що товар станом на день підписання листа був неоплаченим. Відсутність копії митної декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, інших каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, крім раніше поданого до митного оформлення товару також не можуть бути надані, в зв`язку з відсутністю на день підписання листа і відповідно до умов укладеного Договору не є обов`язковим надання покупцю.

17.05.2023 відповідач повідомив декларанта, що після проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, на підставі наявної інформації прийняте оскаржуване рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000190/2 від 17.05.2023.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до положень статті 49, 50 Митного кодексу України (далі-МК України) (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень статті 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 248 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК України) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом із цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК України).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа №21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Таким чином рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судом після дослідження оскаржуваного рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000190/2 від 17.05.2023 встановлено, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за додатковою Митною декларацією ІМ40ДЕ №23UA73U1.

Як наслідок, суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товару, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Судом досліджено надані відповідачу договір, додаткову угоду №2 від 23.11.2018 до договору, додаткову угоду №4 від 03.12.2021 до договору, Додаток, в пункті 2 якого є посилання на інвойс №NGLIAE-310323 від 31.03.2023р, та сам інвойс №NGLIAE-310323 від 31.03.2023р, зі змісту яких вбачається, що товар постачався продавцем позивачу змішаним транспортом на умовах CРТ м. Київ, Україна, а сама вартість товару в розмірі 47 929,65доларів США відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в графах 20, 22 та 42 Митної декларації ІМ40ДЕ №23UA73U1.

Суд зазначає, що інвойс №NGLIAE-310323 від 31.03.2023р. містить посилання на Додаток, пункт 2 якого передбачає, що оплата за товар у загальному розмірі 47 929,65 доларів США здійснюється відповідно до пункту 4.1 договору, який, у свою чергу, передбачає, що оплата за товар здійснюється протягом 60 календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України.

Відтак, твердження відповідача, зазначене у відзиві на позовну заяву, про неможливість встановити умови оплати за спірний товар позивача спростовується наданими позивачем документами до митного оформлення спірного товару.

Суд зауважує, що позивач у своєму листі №1605/23-02 від 17.05.2023 повідомив відповідачу, що спірний товар був неоплаченим відповідно до умов укладеного Договору (Додатку), що й пояснює чому позивач не надав до митного оформлення банківські платіжні документи щодо оплати за спірний товар.

Не знайшли свого об`єктивного відображення і твердження відповідача про те, що позивачем не доведено приналежності товару до стокового.

Судом встановлено, що відповідно до Додатку до Договору та Інвойсу № NGLIAE-310323 від 31.03.2023р, продавець передав у власність позивачу, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити товар відповідно до укладеного Договору та Додатку. При цьому сторони угоди чітко визначилися, що товар є стоковим.

При цьому, суд звертає увагу, що в компетенцію митного органу не входить перевірка правильності визначення постачальником/продавцем по зовнішньоекономічному договору ціни товару чи віднесення постачальником такого товару до певних категорій, зокрема до «стокового» товару.

Митний орган здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості і має право вимагати додаткові документи на підтвердження митної вартості лише у випадку, якщо подані декларантом документи, що підтверджують заявлену митну вартість, перелік яких визначений частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У даному випадку митний орган повинен здійснювати контроль за правильністю віднесення декларантом товару до певної товарної позиції на підставі УКТ ЗЕД, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» №428 від 21.05.2012.

При цьому, суд зауважує, що в розділі XI (групи 50-63) «Текстильні матеріали та текстильні вироби» УКТЗЕД відсутня така кваліфікуюча ознака товару як «сток», «стоковий товар», що могло б вплинути на ставки мита на такий товар в залежності від правильності його класифікації. Не містять також жодних роз`яснень щодо понять «сток», «стоковий товар» і Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджені наказом Державної фіскальної служби України № 401 від 09.06.2015, а також МК України.

З приводу доводів відповідача, що позивач не надав сертифіката про походження товару, суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до частин першої, другої та шостої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Декларація про походження товару це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Судом встановлено, що продавець зробив відповідну заяву про країну походження спірного товару на Інвойсі № NGLIAE-310323 від 31.03.2023р, що повністю узгоджується з приписами чинного законодавства України та підтверджує країну походження товару, а саме - Китайську Народну Республіку.

Що стосується твердження митного органу про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на його запит не надав витребувані ним прайс-лист виробника товару, копію митної декларації країни відправлення й висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, то суд зазначає, що ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу частини третьої статті 53 МК виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Суд зазначає, що у своєму листі № 1605/23-02 від 17.05.2023 позивач повідомив митному органу про відсутність у нього витребуваних документів та надав обґрунтовані пояснення з посиланням на відповідні умови укладеного Договору, додаткових угод та Додатку.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Отже, заявлений позивачем рівень митної вартості товару підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: договором, додатком, інвойсом №NGLIAE-310323 від 31.03.2023р та не викликає в суду сумнів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення відповідача №UA100380/2023/000190/2 від 17.05.2023 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній додатковій митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Відтак, митна вартість товару в розмірі 47 929,65 доларів США, визначена позивачем, в силу частини десятої статті 55 МК України вважається визначеною ним правильно, що, в свою чергу, є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000190/2 від 17.05.2023.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Відповідно до пояснень, викладених у відзиві відповідачем зазначено, що джерелом інформації при здійснені контролю за правильністю визначення за основу для коригування митної вартості спірного товару за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товарів, оформлених за митними деклараціями: товар № 1 - МД від 04.05.2023р. № 23UA26U0 (вартість згідно джерела інформації 5,54 дол. США/кг); товар № 2 - МД від 01.11.2022р. № 22UA92U0 (вартість згідно джерела інформації 5,63 дол. США/кг), з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише номери та дати вказаних вище митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Матеріали справи свідчать, що товари за митною декларацією №23UA73U1 від 16.05.2023 року та №23UA51U1 від 17.05.2023 року постачалися на умовах CPT м. Київ, Україна, які передбачають те, що в ціну товару включено витрати перевезення товару, ціна фрахту та інші витрати, включаючи витрати щодо завантаження та будь-які розвантаження в порту призначення та доставку до місця призначення на митній території України. У той час, коли спірний товар позивача постачався на умовах CFR м. Київ Україна, які передбачають те, що поставка вважається виконаною за умови доставки товару до порту призначення, тобто не включають в себе витрати на його доставку до місця призначення на митній території України.

Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару без урахування відмінностей у складових вартості товарів (зокрема витрат на доставку товару до місця призначення вже на митній території України) та маршрутах їх доставки.

Підсумовуючи, слід зазначити, що висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митних декларацій №23UA26U0 від 04.05.2023р та № №22UA92U0 від 01.11.2022р є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000190/2 від 17 травня 2023 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 5 392,49 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ВТБУ001915 від 08.11.2023 на суму 5392,49 грн.

Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 5 392,49 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» до Київської митниці, як територіального органу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці, як територіального органу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA100380/2023/000190/2 від 17 травня 2023 року.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8А) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 5 392,49 (п`ять тисяч триста дев`яносто дві) грн 49 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (; місцезнаходження: 03194, м. Київ, бульвар Кольцова, буд. 17-В).

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27 лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.