Справа № 520/24483/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 р.Справа № 520/24483/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.11.23 року по справі № 520/24483/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради третя особа ОСОБА_2

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради щодо надання адміністративної послуги зі зміни адреси об`єкта нерухомого майна, а саме будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та зареєстрований за нею, шляхом зміни номеру будинку з 29-А на 27-А у зв`язку з дублюванням адреси об`єкта нерухомого майна, що не є об`єктом державної чи комунальної власності та не підпадає під випадки, зазначені у п. 50 присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 07.07.2021;

- захистити право ОСОБА_1 на отримання спадщини, порушене у зв`язку з ненаданням Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради адміністративної послуги зі зміни адреси, у спосіб зміни адреси об`єкта нерухомого майна, а саме будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та зареєстрований за нею, шляхом зміни номеру будинку з 29-А на 27-А у зв`язку з дублюванням адреси об`єкта нерухомого майна, що не є об`єктом державної чи комунальної власності та не підпадає під випадки, зазначені у п. 50 присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 07.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків померла мати позивача ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №10100. Позивач як спадкоємець за заповітом у термін, передбачений приписами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, подав приватному нотаріусу ХМНО заяву про прийняття спадщини, на підставі чого відкрито спадкову справу №66119587. Приватний нотаріус повідомила позивачу, що на теперішній час він не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже наявні відомості про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 за третьою особою ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що будинок загальною площею 75,4 кв. м АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за третьою особою ОСОБА_2 , та будинок загальною площею 70,3 кв. м АДРЕСА_1 , набутий за життя спадкодавцем ОСОБА_3 - це два різні об`єкти нерухомого майна. Крім того, ці об`єкти нерухомого майна фізично розташовані на різних земельних ділянках. На підставі вказаного, позивач зазначає про необхідність зміни номеру будинку у зв`язку з дублюванням адреси об`єкта нерухомого майна.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 на направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в межах даних правовідносин порушується нематеріальне право позивача на отримання спадщини, а не речові права на нерухоме майно. Вказане порушення відбуваняється у процесі здійснення відповідачем як суб`єктом владних повноважень власних повноважень щодо присвоєння (зміни, коригування) адреси об`єкта нерухомого майна та внаслідок того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень може здійснити власні повноваження лише на підставі рішення суду. Таки чином, вказаний спір між позивачем та відповідачем прямо пов`язаний із захистом прав позивача у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Департамент містобудування та архітектури Харківської міської ради зазначає, що вказаний спір про захист права на майно є не публічним, а приватноправним, оскільки Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цих правовідносин, але їх участь у цих відносинах не змінюєхарактеру (суті) спірних правовідносин, не перетворює такий спір на публічно-правовий і не дозволяє поширювати на них положення адміністративної юрисдикції. Також зазначає, що відсутність повноважень Департаменту на зміну адреси нерухового майна у зв`язку із дублюванням, чітко визначена законодавством та не потребує встановлення судом даного юридичного факту.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що спір стосується процедури присвоєння адреси об`єкту нерухомості, не пов`язаний із захистом прав позивача у сфері саме публічно-правових відносин. Вирішення питання щодо присвоєння іншої адреси об`єкту нерухомості впливатиме на права та інтереси третьої особи як його власника. Наведене свідчить про наявність спору про право цивільне, що, у свою чергу, унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку слід розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, законодавцем в положеннях статті 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, в разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на звернення до суду із застосуванням відповідного способу захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Зі змісту позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, встановлено, що ОСОБА_1 отримано у спадок нерухоме майно, а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачем зазначено, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєлінська К.В. повідомила йому, що на теперішній час він не може зареєструвати відповідно до вимог закону право власності спадкодавця ОСОБА_3 на нерухоме майно та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 , оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 , за третьою особою, що підтверджується, зокрема, інформаційною довідкою №240431125 від 14.01.2021, наданою Департаментом реєстрації Харківської міської ради, згідно з якою за третьою особою зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Також позивачем зазначено, що третя особа дійсно мешкає у будинку по АДРЕСА_1 , але домоволодіння, що їй належить, розташоване на земельній ділянці між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , у той час як будинок, право власності на який належить спадкодавцю ОСОБА_3 , розташований на іншій земельній ділянці між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , що підтверджується, зокрема, інформацією, що міститься у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_5 , право власності па який належить спадкодавцю ОСОБА_3 , межує з одного боку з домоволодінням АДРЕСА_6 .

Так, позивачем, на його думку, виявлене дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, з метою усунення якого, він 20.05.2021 звернувся до відповідача із заявою щодо зміни та упорядкування адреси будинку по АДРЕСА_1 .

03.09.2021 відповідач листом №К-6-752/0/333-21.01.01-12 повідомив позивача, що процедура присвоєння адрес об`єктам нерухомості регулюється Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та постановою Кабінету Міністрів України №690 від 07.07.2021 "Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна". Відповідно до п. 52 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України, у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у п. 50 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

Вирішення питання щодо присвоєння іншої адреси об`єкту нерухомості впливатиме на права та інтереси третьої особи як його власника. Наведене свідчить про наявність спору про право цивільне, що, у свою чергу, унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Отже, існує спір щодо права власності на нерухоме майно, а саме будинок щодо якого заявлено позовні вимоги до відповідача. Тому під час вирішення спору суд має встановити обставини наявності у позивача чинного права власності на вищевказане нерухоме майно, що виходить за межі компетентності адміністративних судів.

Тобто, предмет позовних вимог стосується реалізації цивільних правовідносин.

Майнові відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, відповідно до вимог частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обгрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст. 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Порядок присвоєння, зміни адреси об`єкту нерухомого майна у разі його дублювання здійснюється відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна затвердженого Постановою КМУ від 07.07.2021 року № 690.

Так, постановою КМУ від 07 липня 2021 року № 690 затверджено Порядок присвоєння адрес об`єктом будівництва, об`єктам нерухомого майна. Згідно вказаного порядку, останній визначає процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об`єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об`єкта, які є самостійними об`єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень).

Органи, уповноважені на присвоєння, зміну, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі уповноважені органи з присвоєння адрес).

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.

У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.

Відповідно до підпункту 10 пункту "б" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих законом повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради в галузі житлово-комунального господарства віднесено облік та реєстрацію відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форми власності.

Згідно статті 40 цього ж Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що вищезазначеним Порядком та Законом визначено відповідні органи, які уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна, об`єктів будівництва, що належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради.

Згідно п. 10 Порядку, у разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта зміна (корегування) адреси здійснюється на підставі рішення суду, крім випадку, визначеного абз. 2 цього пункту.

Відповідно до п. 51 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, упорядкування нумерації будинків здійснюється з використанням Реєстру будівельної діяльності.

Пунктом 52 Порядку передбачено, що у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

Згідно п. 53 Порядку, упорядкування нумерації окремих частин об`єкта здійснюється органом з присвоєння адреси за поданням органу, якому належить право власності або оперативного управління зазначеним об`єктом.

У разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта упорядкування нумерації окремих частин об`єкта може здійснюватися виключно за рішенням суду (крім випадку, визначеного абзацом другим пункту 52 цього Порядку).

Аналізуючи вищезазначені положення Порядку та норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", колегія суддів приходить до висновку, що власник будинку за яким виявлено дублювання адреси повинен звернутися до суду за встановленням факту дублювання адреси, а після встановлення факту, з відповідним рішенням суду подати документи до органу місцевого самоврядування, після чого відбувається зміна/корегування адреси будинку.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів. що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального та матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 по справі № 520/24483/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 26.02.2024 року