Справа № 280/10668/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 лютого 2024 року Справа № 280/10668/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року №0-0828, від 04 лютого 2020 року №0-0828, від 05 березня 2021 року №5-0828, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , загальною площею - 363,1 кв.м.; житловою - 193,5 кв.м., що підтверджується правовстановлюючими документами і розрахунком податку, що додано до податкових повідомлень рішень відповідачем. Посилається на те, що згідно рішення Запорізької міської ради № 5 від 28 січня 2015 року, затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. До вказаного Положення, внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30 червня 2015 року за №5, від 26 лютого 2016 року за №30, від 25 серпня 2016 року за №50, від 21 грудня 2016 року за №49, від 26 квітня 2017 року за №51, від 27 травня 2020 року за №49. Вважає, що відповідач, з урахуванням підпункту «б» пункту 2.4. Положення, не правильно провів позивачу розрахунок податку на нерухомість оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 28 травня 2019 року №0-0828, від 04 лютого 2020 року №0-0828, від 05 березня 2021 року №5-0828. З урахуванням вищезазначеного вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправним та просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 25 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статті 160 КАС України, а також у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із позовом.

28 грудня 2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 01 січня 2024 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовом в адміністративній справі № 280/10668/23, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом в адміністративній справі № 280/10668/23, відкрито спрощене позовне провадження у справі №280/10668/23 та призначено розгляд справи без повідомлення сторін та призначення судового засідання.

16 січня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що за даними ІКС «Податковий блок» та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_1 з 18.02.2013 рахується об`єкт житлової нерухомості, а саме: житловий будинок, літ. З-2, загальною площею 363,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вищенаведеного ГУ ДПС у Запорізькій області на вищезазначений об`єкт сформовані податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: за 2018рік від 28 травня 2019 року № 0-0828 на суму 9050,61 грн. ((363,1 м2- 120 м2) х 37,23 грн = 9 050,61 грн.); за 2019рік від 04 лютого 2020 року № 0-0828 на суму 10144,56 грн. ((363,1 м2 - 120 м2) х 41,73 грн = 10 144,56 грн.); за 2020рік від 05.03.2021року № 0-0828 на суму 11481,61грн. ((363,1 м2 - 120 м2) х 47,23 грн. = 11 481,61 грн.). Вважає, що оскаржувані позивачем в адміністративній справі № 280/10668/23 податкові повідомлення-рішення винесені уповноваженими особами ГУ ДПС у Запорізькій області з дотриманням вимог статті 58 Податкового кодексу та не суперечать Наказу Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень- рішень платникам податків від 28 грудня 2015 року № 1204. Просить у задоволенні позову відмовити.

Окрім того, прохальна частина відзиву на позов містила клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, літ. З-2, загальною площею 363,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на вищезазначений об`єкт сформовані податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:

- за 2018рік від 28 травня 2019 року № 0-0828 на суму 9050,61 грн. (363,1 м2- 120 м2) х 37,23 грн = 9 050,61 грн);

- за 2019 рік від 04 лютого 2020 року № 0-0828 на суму 10144,56 грн. (363,1 м2 - 120 м2) х41,73 грн = 10 144,56 грн.);

- за 2020 рік від 05 березня 2021 року № 0-0828 на суму 11481,61 грн. (363,1 м2 - 120 м2) х 47,23 грн. = 11 481,61 грн.).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи що відповідачем невірно розраховано суму податку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 6.3 статті 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 року за №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)" затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

До вказаного Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого 28 січня 2015 року рішенням Запорізької міської ради №5 (надалі Положення про податок на майно), внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30 червня 2015 року за №5, від 26 лютого 2016 року за №30, від 25 серпня 2016 року за №50, від 21 грудня 2016 року за №49, від 26 квітня 2017 року за №51, від 27 травня 2020 року за №49.

Відповідно до Положення про податок на майно, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:

-квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;

-будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;

-різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року), за 1 кв. метр бази оподаткування.

Приписами підпункту б пункту 266.1.2 статті 266 Податкового кодексу України, визначено платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, а саме:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Податкове повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 363,1 кв.м.; житловою - 193,5 кв.м. Відомості про інші речові права на об`єкти житлової нерухомості відсутні.

Вказані обставини підтверджуються також контролюючим органом у розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо позивача та у відзиві на позовну заяву.

Відтак, з урахуванням пункту 2.4. Положення про податок на майно до позивача має бути застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0 %, з урахуванням зменшення бази оподаткування на 250 кв.м. за кожний базовий податковий (звітний) період (рік), оскільки позивач є власником житлового будинку загальною площею 363,1 кв.м.

Отже, суд приходить до висновку, що контролюючим органом застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0 %, з урахуванням зменшення бази оподаткування на 120 кв.м. замість 250 кв.м. за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) всупереч наведеним судом положенням чинного законодавства.

Також, суд звертає увагу на те, що станом на сьогоднішній день Рішення міської ради м. Запоріжжя №5 від 28 січня 2015 року про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та №30 від 26 лютого 2016 року, якими встановлено ставку з податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0 %, з урахуванням зменшення бази оподаткування на 250 кв.м. кожний базовий податковий (звітний) період (рік) для власників житлових будинків, не скасоване, а відтак - є діючим нормативно-правовим актом України і повинне застосовуватись до правовідносин, які є предметом розгляду по даній справі.

Згідно позиції Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №817/2019/17, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

Крім того, суд також враховує висновок Верховного Суду викладений в постанові від 15 травня 2019 року у справі №825/1496/17, відповідно до якого, встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, яким є відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому податкові повідомлення рішення від 28 травня 2019 року №0-0828, від 04 лютого 2020 року №0-0828, від 05 березня 2021 року №5-0828 , є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28 травня 2019 року №0-0828, від 04 лютого 2020 року №0-0828, від 05 березня 2021 року №5-0828, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26 лютого 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов