Справа № 200/7592/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 лютого 2024 року Справа №200/7592/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Окорського Віталія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2023 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов позов адвоката Окорського Віталія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з вимогою: встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого батька ОСОБА_2 з 21 лютого 1986 року по 18 серпня 2022 року включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебувала на утриманні батька, ОСОБА_2 , з моменту народження та після досягнення нею повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача загинув в бою за Батьківщину. Встановлення факту перебування на утриманні батька, необхідно позивачеві для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців. При цьому, позивач вказав, що Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні ОСОБА_2 який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.01.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2024 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 24.07.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, запис № 412.

Відповідно до повідомлення про смерть від 19.11.2022 №01/9685, солдат ОСОБА_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу села Максимівка Миколаївської області у бою.

15.11.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

13.09.2023 позивач звернулася до Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про нарахування та виплати одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців.

Листом від 09.10.2023 повідомлено, що заявниці необхідно прибути особисто до Соборного районного ТЦК та СП, з собою мати перелік документів, а також довідку про реєстрацію, як ВПО у Соборному районі м. Дніпра або ж звернутися до районного територіального центру комплектування за місцем проживання.

Позивач зазначила, що вона звернулась за місцем реєстрації до Краматорського РТЦК та СП, який уповноважений скеровувати документи членів сім`ї загиблих військовослужбовців до Департаменту соцзабезпечення Міністерства оборони України.

Проте, їй було відмовлено у направленні документів у Міністерство оборони України, у зв`язку із відсутністю підтвердження перебування її на утриманні батька ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2023 у справі №175/9056/23 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Краматорський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту перебування на утриманні. Роз`яснено заявниці про право на звернення в порядку адміністративного судочинства.

З метою отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців, позивач звернулася до адміністративного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, чітко визначені статтею 19 глави 2 КАС України. Так, за даною процесуальною нормою, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу;

16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх справ, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Так, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як убачається з матеріалів справи, спірним питанням у цій справі є те, чи належить до адміністративної юрисдикції вимоги позивача про встановлення факту перебування на утриманні батька.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), і вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Застосовуючи зазначений правовий висновок до обставин цієї справи, суд зазначає, що позовна вимога про встановлення факту перебування позивача на утриманні її померлого батька ОСОБА_2 з 21 лютого 1986 року по 18 серпня 2022 року, для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Стосовно наявності ухвали місцевого суду про відмову у відкритті провадження, суд зазначає, що певний час юрисдикція подібних спорів була невизначеною, оскільки паралельно існували різні підходи до вирішення подібних спорів в адміністративній та цивільній юрисдикціях. Наведеною постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 зазначену правову проблему усунуто. Зокрема, як вже зазначено вище, від правової позиції Верховного Суду у справі № 290/289/22 здійснено відступ.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 160/10439/23, від 14.02.2024 у справі № 160/18004/23, від 14.02.2024 у справі № 300/2642/23, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

При цьому суд наголошує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. […] фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ураховуючи зміст заявлених позивачем вимог та предмет, з огляду на той факт, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

При цьому, на виконання положень частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз`яснює позивачеві, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Також, суд роз`яснює позивачеві право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" з урахуванням вимог частини шостої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 143, 238, 239, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом адвоката Окорського Віталія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Тріумфальна, буд. 1, ) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв