Справа № 480/54/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
27 лютого 2024 року Справа № 480/54/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Глазько С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:
- визнати протиправною відмову відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю дитинства III групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААВ № 359290 та посвідченням серії НОМЕР_2 .
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Однак, після відкриття провадження у справі судом було встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 122, 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
При зверненні до суду представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до із даною позовною заявою.
Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, зазначив, що 27.10.2023, з метою отримання інформації, представником позивача був направлений адвокатський запит і тільки 04.12.2023 отримано на нього відповідь, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду 27.12.2023, тобто у межах строку, встановленого ст. 122 КАС України.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі.
Також представником відповідача подано клопотання, в якому просить суд залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.
Ухвалою суду від 05.02.2024 у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду було відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання її копії, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку та доказів поважності причин пропуску такого строку.
19.02.2024 на виконання вимог вказаної ухвали, представником позивача надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, вказавши підставами для поновлення строку наступне.
Так, зазначає, що для отримання офіційної інформації щодо результату розгляду рапорту на звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 , представником позивача був направлений адвокатський запит від 27.10.2023, на який була надана відповідь, що підстави для звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 - відсутні, оскільки в довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ № 359290 від 10.02.2021 ОСОБА_3 (III група інвалід дитинства), не зазначено необхідності здійснення постійного догляду. Оскільки із вказаною відповіддю позивач був не згоден, в порядку адміністративного оскарження до Адміністрації Державної прикордонної служби України було надіслано заяву щодо перегляду рішення начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса, щодо відсутності підстав для звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 та 04.12.2023 отримано відповідь, у якій зазначено про відсутність підстав для перегляду рішення начальника НОМЕР_3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса щодо відсутності підстав для звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 . Тому просить визнати причини пропуску строку для звернення з позовною заявою до суду поважними та поновити пропущений строк.
Надаючи оцінку наведеним доводам представника позивача щодо можливості поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом з тим згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Суд зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.
Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, представник позивача зазначив, що 27.10.2023 з метою отримання інформації, ним був направлений адвокатський запит і тільки 04.12.2023 отримано на нього відповідь, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду лише 27.12.2023.
При цьому, позивач та його представник у позові та заяві про поновлення строку не зазначають дати ознайомлення з вказаним листом, тому суд вважає, що позивач дійсно був ознайомлений з даним листом 19.09.2023, як і вказує відповідач, однак з позовом до суду позивач звернувся через засоби поштового зв`язку лише 27.12.2023, тобто з пропуском місячного строку на звернення з позовом до суду, встановленого ст. 122 КАС України.
Таким чином, подаючи 27.10.2023 вищевказаний адвокатський запит, місячний строк вже закінчився, у зв`язку з чим підстав вважати, що строк звернення до суду був порушений з поважних причин у суду немає.
Суд зазначає, що будь-яких інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, представником позивача не зазначено, як і не надано доказів на підтвердження обставин, зазначених у заяві про поновлення строку звернення до суду.
Таким чином, позивачем не доведено, що існували обставини, які перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду в шестимісячний строк після того, як він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.
Байдужість до своїх прав (права на судовий захист) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Таким чином, розглянувши доводи поданої заяви від 19.02.2024 про поновлення строку звернення до суду, оцінивши надані в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду докази, суд вважає наведені представником позивача причини неповажними.
У той же час, суд враховує ту обставину, що позивач - ОСОБА_1 , наразі перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Приймаючи до уваги викладене, для забезпечення права позивача на доступ до суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження процесуального строку та вважає за необхідне продовжити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій необхідно зазначити інші поважні причини пропуску такого строку та надати докази поважності причин пропуску такого строку.
Керуючись ст. 121, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.
2. Продовжити позивачу строк для усунення недоліків поданого позову на 7 днів з моменту отримання даної ухвали.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя С.М. Глазько