Справа № 580/1607/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі

27 лютого 2024 року справа № 580/1607/24
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

14.02.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 30.01.2020 до 24.01.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020-2023 роки;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок його грошового забезпечення за період з 30.01.2020 до 24.01.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020-2023 роки, станом на 1 січня кожного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи зазначив, що проходив військову службу у відповідача та на сьогодні виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Грошове забезпечення за вказаний вище період служби відповідач виплатив виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства, оскільки через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у нього виникли підстави для встановлення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 вказаної вище постанови КМУ. Посилався на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 та №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідно до якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Просив врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22. Вважає, що його право на звернення до суду не обмежене будь-яким строком

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дати отримання ухвали для усунення її недоліків.

23.02.2024 на адресу суду від позивача на виконання вимог вказаної ухвали надійшли заяви вх.№ 9845/24 про усунення недоліків та вх. №9848/24 про поновлення процесуального строку (далі Заява), в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним позовом, поновити зазначений строк та прийняти адміністративний позов до розгляду. Обґрунтовуючи зазначив, що проходив військову службу у відповідача на посаді старшого стрільця взводу супроводження до 24.01.2023 та зі вказаної дати виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Стверджує, що не міг ознайомитися з усіма складовими розрахунку при звільненні, оскільки у витязі з наказу відсутні розміри основних видів грошового забезпечення. При зверненні до відповідача 29.01.2024 отримав довідку від 01.02.2024 №115, що включає розрахунок нарахованого грошового забезпечення за період з 30.01.2020 до 24.01.2023 в розрізі основних та додаткових видів грошового забезпечення. Тому про порушення своїх прав дізнався 01.02.2024, а не в день звільнення. Просив врахувати, що він є інвалідом війни ІІ групи, яка пов`язана із захистом Батьківщини. Підставою для звільнення з військової служби є незадовільний стан здоров`я. Вказав, що періодично проходить стаціонарне лікування у медичних закладах і постійну реабілітацію, що підтверджується свідоцтвом про хворобу ВЛК НВМКЦ «ГВККГ» від 17.01.2023 №50-п, випискою КНП «Христинівська ЦРЛ» із медичної карти про стаціонарне лікування від 10.06.2023 №50989, виписним епікризом КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 13.11.2023 №8406/2023. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 та практику Європейського суду з прав людини.

Перевіривши Заяву з`ясовано підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Витягом із наказу відповідача від 24.01.2023 №26 підтверджується, що з 24.01.2023 позивач виключений із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення та йому наказано виплатити відповідні суми грошового забезпечення. Тобто, про всі складові розрахунку при звільненні позивач міг дізнатися під час ознайомлення з цим наказом і оспорити їх до суду протягом 3 місяців з дати ознайомлення з цим наказом.

Отримуючи заробітну плату (грошове забезпечення) за період з 30.01.2020 до 24.01.2023 протягом 3 місяців з дати отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо вірного його розрахунку.

Заявою щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу за спірний період позивач звернувся до відповідача 19.01.2024. Доказів звернення раніше вказаної дати не додані Отже, лише з січня 2024 року позивач почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за вказаний вище період. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеного вище грошового забезпечення.

Звертаючись до суду 14.02.2024 (відбиток штемпеля вхідної кореспонденції Черкаського окружного адміністративного суду на позовній заяві), позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо оспорення розміру грошового забезпечення, виплаченого у період проходження військової служби.

Суд урахував, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний строк у подальшому продовжено.

Посвідченням від 10.04.2023 серії А №069909 підтверджується, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Випискою КНП «Христинівська ЦРЛ» із медичної карти про стаціонарне лікування від 10.06.2023 №50989 підтверджується, що позивач проходив стаціонарне лікування у період з 01.06.2023 до 10.06.2023.

Виписним епікризом КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 13.11.2023 №8406/2023 підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 25.10.2023 до 13.11.2023.

Із свідоцтва про хворобу ВЛК НВМКЦ «ГВККГ» від 17.01.2023 №50-п суд установив, що позивач в січні 2020 року прийнятий на військову службу, брав безпосередню участь в АТО/ООС у період з 16.06.2014 до 11.09.2014, з 15.01.2015 до 15.03.2015, з 13.09.2021 до 27.01.2022, перебував на обстеженні і лікуванні з 23.11.2021 до 27.11.2021, з 01.07.2022 до 08.07.2022, з 08.07.2022 до 26.07.2022, з 21.20.2022 до 11.11.2022.

Вказані обставини та докази підтверджують доводи позивача про поважність причин несвочасного звернення до суду протягом терміну, коли він міг дізнатися про порушення своїх прав щодо розміру грошового забезпечення, виплаченого у період проходження військової служби.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення Заяви щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду. Тому наявні підстави прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. З огляду на вимоги ч.3 ст.257 КАС України, враховуючи характер спірних правовідносин, зміст заявлених позовних вимог та предмету доказування, обсяг наданих доказів, справа не має значної складності. Позивач не просив розгляд справи здійснювати з викликом сторін. Кількість учасників не є значною, а викладені в позовній заяві обставини не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Тому можливо її розглянути та вирішити за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. При цьому, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України). Отже, у випадку бажання учасників взяти участь у судовому засіданні відповідні обґрунтовані клопотання вони мають надати суду у вищевказаний строк.

Керуючись ст. ст.2-20, 160-161, 168, 171, 243, 248, 259-263 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Задовольнити заяву вх. від 23.02.2024 ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду. Визнати поважними причини пропуску та поновити цей строк.

Прийняти його позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, а розгляд здійснювати правилами спрощеного позовного провадження.

2. Повідомити учасників, що судовий розгляд відбудеться суддею Бабич А.М. одноособово в залі Черкаського окружного адміністративного суду за адресою: бульвар Шевченка, 117, місто Черкаси, 18002.

У випадку бажання учасників взяти участь у судовому засіданні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та третя особа має подати в строк для подання відзиву, а позивач не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Учасники мають право заявити клопотання про розгляд справи без їх участі та надати обґрунтовані заперечення на розгляд справи у спрощеному провадженні.

3. Встановити відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надіслання: суду - відзиву на позовну заяву та всіх письмових і електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову (за наявності); позивачу - копії відзиву та доданих до нього документів. Зобов`язати відповідача в разі надання відзиву зазначити у ньому, серед іншого, конкретні правові підстави та фактичні обставини вчинення спірної бездіяльності. Зобов`язати надати суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали належним чином завірені копії: матеріалів, з якими позивач звертався для нарахування та виплати грошового забезпечення за вказані вище періоди, а також документів, що стали підставою для відмови у його нарахуванні та виплаті. Зобов`язати відповідача у разі неможливості надати наявні докази у п`ятиденний строк письмово повідомити суд про причини та надати на їх підтвердження відповідні докази. Попередити, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин спір буде вирішено за наявними матеріалами справи або оцінено, як визнання позову.

Встановити позивачу строк тривалістю три дні з дня отримання відзиву для надання суду відповіді.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

5. Копію ухвали направити учасникам спору.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Анжеліка БАБИЧ