Справа № 140/11510/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 140/11510/23 пров. № А/857/16813/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., м. Луцьк) у справі № 140/11510/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РЕСУРС" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ТОВ "ВОГ РЕСУРС" звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 13.02.2023 №1724/02-32-09-01/43258487.

Обґрунтовує позов порушенням процедури призначення перевірки, оскільки наказ, на підставі якого проводилась перевірка, не містить фактичних даних про отриману податковим органом інформацію, що б свідчила про конкретні порушення вимог законодавства у сфері обліку виробництва і обігу пального. Також зазначає, що під час перевірки не встановлено факту зберігання пального безпосередньо ТОВ «ВОГ РЕСУРС», а тому вважає, що висновки про порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - зберігання пального без придбання відповідної ліцензії, є безпідставними.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підставою для проведення фактичної перевірки ТОВ «ВОГ РЕСУРС» є підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Вважає достатньою її підставою факт покладення на контролюючий орган здійснення функцій контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). Щодо встановлених порушень зазначає, що відповідно до Договору №НТ/1-2-20/5 від 16.11.2020 позивач здійснює зберігання нафтопродуктів в ПП «НАФТОТЕРМ1НАЛ» за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Залізнична, 13. Звертає увагу, що на підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним без місць оптової торгівлі пальним не може здійснюватися діяльність, яка передбачає продаж такого пального з будь-якого місця оптової торгівлі або місця зберігання пального, в тому числі тих, що належать цьому або іншому суб`єкту господарювання; також на підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним без місць оптової торгівлі пальним не передбачено можливість зберігання або передачі отриманого пального на зберігання іншим особам, а може здійснюватися лише діяльність з купівлі- продажу пального іншим суб`єктам господарювання безпосередньо з акцизного складу пересувного, розпорядником якого є такий ліцензіат (оптова торгівля без місця) або на акцизному складі пересувному - при зміні власника пального на такому акцизному складі пересувному. Вказує, що такі правила діють незалежно від видів договорів на реалізацію товарів, передбачених Цивільним кодексом України (наприклад, купівлі-продажу, поставки, комісії, доручення тощо), оскільки норми Закону № 481 щодо державного регулювання у сфері обігу пального є спеціальними. Вважає, що актом фактичної перевірки ТОВ «ВОГ РЕСУРС» доводиться порушення ним вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР - зберігання пального без придбання відповідної ліцензії.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що 24.12.2021 ТОВ «ВОГ РЕСУРС» видано ліцензію на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 00225, терміном дії з 30.04.2020 до 30.04.2025.

ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 26.12.2022 №2327-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ ВОГ РЕСУРС» та направлень на перевірку від 06.12.2022 №3739, №3740 проведено фактичну перевірку місця фактичного провадження діяльності, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Єршова, 1, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ВОГ РЕСУРС», за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 05.01.2023 №03/67/09-02/43258487.

У акті зазначено, що під час проведення фактичної перевірки працівниками ГУ ДПС у Волинській області на підставі наданих співробітникам ГУ ДПС у Волинській області документів було встановлено, що ТОВ «ВОГ РЕСУРС» здійснює діяльність зі зберігання нафтопродуктів відповідно до наступних договорів, зокрема, з ПП «НАФТОТЕРМ1НАЛ» () відповідно до Договору №НТ/1-2-20/5 від 16.11.2020 за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Залізнична, 13 та з іншими суб`єктами господарювання.

Актом встановлено, що усі вищенаведені суб`єкти господарювання зареєстрували податкові накладні на послуги по зберіганню нафтопродуктів, де покупцем таких послуг є ТОВ «ВОГ РЕСУРС».

Відповідно до аналітичної системи «Єдине вікно подання електронної звітності», підсистеми «Єдиний реєстр акцизних накладних», поставки власного пального ТОВ «ВОГ РЕСУРС» на зберігання зазначеним суб`єктам підтверджується відповідними акцизними накладними, складеними та зареєстрованим в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Таким чином, як зазначено в акті ГУ ДПС у Волинській області, перевіркою встановлено факт зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з урахуванням змін та доповнень (далі - Закон №481/95-ВР).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 05.01.2023 №03/67/09-02/43258487 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 13.02.2023 №1724/02-32-09-01/43258487, яким до ТОВ «ВОГ РЕСУРС» застосовано штраф в розмірі 500 000 грн. за здійснення господарської діяльності зі зберігання пального за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Залізнична, 13 ( ПП «НАФТОТЕРМ1НАЛ») без наявності ліцензії.

Рішення про застосування фінансових санкцій оскаржувалось в адміністративному порядку, рішенням ДПС України від 03.05.2023 №10826/6/99-00-06-03-02-06 скаргу ТОВ «ВОГ РЕСУРС» залишено без задоволення, а рішення про застосування фінансових санкцій від 13.02.2023 №1724/02-32-09-01/43258487 - без змін.

Вважаючи рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій протиправним, ТОВ «ВОГ РЕСУРС» звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у наказі про призначення перевірки фактичних підстав для її проведення свідчить, що призначення та проведення фактичної перевірки позивача здійснено протиправно. Таке порушення вимог закону, допущене контролюючим органом, призводить до відсутності правових наслідків фактичної перевірки, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого за її результатами.

Також суд першої інстанції вказав, що ні Податковий кодекс України, ні Закон №481/95-ВР не передбачають прямих заборон чи обмежень платника податку укладати договори відповідального зберігання пального. Оскільки у ТОВ «ВОГ РЕСУРС» відсутнє місце оптової торгівлі пальним у розумінні Закону №481/95-ВР та є в наявності ліцензія на оптову торгівлю без місць оптової торгівлі, це зумовило необхідність зберігання такого пального у суб`єктів господарювання, які мають відповідні потужності та ліцензії, зокрема, і у ПП «НАФТОТЕРМ1НАЛ».

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі, на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального покладені на відповідача.

Наведене свідчить про наявність у відповідача правових підстав для проведення фактичної перевірки згідно підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а саме, на здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 серпня 2023 року у справі № 440/3538/21, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, від 07.11.2019 у справі № 140/391/19, від 20.03.2018 у справі № 820/4766/17, від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі № 460/1239/19 вказав, що незазначення конкретних підстав у наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України в наказі про проведення перевірки достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Як вбачається з наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 26.12.2022 № 2327-п Про проведення фактичної перевірки ТОВ ВОГ РЕСУРС, контролюючий орган призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, що відповідає підставі, визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наказ про проведення фактичної перевірки виданий правомірно та підставно, відтак висновки суду першої інстанції про протиправність призначення та проведення фактичної перевірки позивача, і як наслідок, визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого за її результатами, у зв`язку з відсутністю у наказі про призначення перевірки фактичних підстав для її проведення, є помилковими.

Щодо доведеності встановленого актом фактичної перевірки порушення позивачем ст.15 Закону №481/95-ВР, апеляційний суд зазначає наступне.

Закон №481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.

Стаття 1 Закону №481/95-ВР містить визначення основних понять і термінів, зокрема: - ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; - місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; - зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; - оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам; - роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/авто газозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки; - єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України (частина 1 статті 16 Закону №481).

Статтею 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у разі зберігання пального без наявності ліцензії у вигляду штрафу в розмірі 500 000 грн.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 (справа №540/4291/20) застосував норми статтей 15, 17 Закону №481/95-ВР у подібних правовідносинах у системному зв`язку із нормами підпунктів 14.1.6, 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України і дійшов до висновку, що зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального).

У постанові від 29.06.2022 у справі №200/11016/20-а Верховним Судом сформульовано висновок, що для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм та практики Верховного Суду, для встановлення контролюючим органом порушення суб`єктом господарювання ст.15 Закону №481/95-ВР в частині зберігання пального без наявності ліцензії на зберігання пального, слід встановити обставини відсутності ліцензії на право зберігання пального, факт зберігання пального, місце зберігання пального, спосіб його зберігання, мету придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги закупівлі.

Відсутність у ТОВ «ВОГ РЕСУРС» ліцензії на право зберігання пального, як і відсутність зареєстрованих місць зберігання, визнається обома сторонами, а отже такі обставини вважаються встановленими.

Також сторонами визнається та обставина, що ТОВ «ВОГ РЕСУРС» має ліцензію на право здійснення оптової торгівлі за відсутності місць оптової торгівлі пальним.

Отже, обставинами, які повинен був встановити контролюючий орган для притягнення до відповідальності ТОВ «ВОГ РЕСУРС» за порушення ст.15 Закону №481/95-ВР, а саме, за зберігання пального за відсутності ліцензії на зберігання, є факт зберігання ним пального, місце зберігання пального, спосіб його зберігання, час чи період зберігання, мету придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги закупівлі та продажу.

Як встановлено судом, фактична перевірка проведена контролюючим органом за місцем фактичного провадження діяльності ТОВ «ВОГ РЕСУРС» відповідно до ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі, за адресою: м. Луцьк, вул.Єршова,1.

Як вбачається з акта про результати фактичної перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 05.01.2023 №03/67/09-02/43258487, його висновки про порушення ТОВ «ВОГ РЕСУРС» ст.15 Закону №481/95-ВР зроблені на підставі наданих ТОВ «ВОГ РЕСУРС» під час фактичної перевірки документів та даних з аналітичних систем аналітичної системи «Єдине вікно подання електронної звітності», підсистеми «Єдиний реєстр акцизних накладних».

Зокрема, у акті зазначено, що з наданих договорів зберігання ( в тому числі, договору зберігання №НТ/1-2-20/5 від 16.11.2020 між ТОВ «ВОГ РЕСУРС» та ПП «НАФТОТЕРМ1НАЛ» ) встановлено, що ТОВ «ВОГ РЕСУРС» здійснює зберігання нафтопродуктів у суб`єктів господарювання ( в тому числі, у ПП «НАФТОТЕРМ1НАЛ» за адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Залізнична, 13 ) .

Також у акті зазначено, що згідно з додатком №1 до акта перевірки вищенаведені суб`єкти господарювання зареєстрували податкові накладні на послуги по зберіганню нафтопродуктів, де покупцем таких послуг є ТОВ «ВОГ РЕСУРС», а поставки власного пального ТОВ «ВОГ РЕСУРС» на зберігання зазначеним суб`єктам підтверджуються відповідними акцизними накладними, складеними та зареєстрованим в системі електронного адміністрування реалізації пального.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом в постанові Касаційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі №260/3859/20, де вказано, що за результатом проведення фактичної перевірки складається акт перевірки, який згідно з усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Під час розгляду справ, пов`язаних із притягненням суб`єктів господарювання до відповідальності, предметом доказування є саме підтвердження або спростування виявлених та зафіксованих в акті перевірки порушень, в якому має бути чітко зазначено, в чому полягає порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, на порушенні яких саме норм та на підставі яких обставин ґрунтується цей висновок. Недотримання податковим органом вимог до форми і змісту, як акта перевірки, так і податкового повідомлення-рішення є підставою для скасування останнього.

Таким чином, під час розгляду справ, пов`язаних із притягненням суб`єктів господарювання до відповідальності за порушення вимог Закону №481/95-ВР, предметом доказування є саме підтвердження або спростування виявлених та зафіксованих в акті перевірки порушень, в якому має бути чітко зазначено, в чому полягає порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, яких саме норм та на підставі яких доказів ґрунтується цей висновок.

Колегія суддів констатує, що висновки акта перевірки зроблені лише на підставі аналізу документів, які під час фактичної перевірки надані ТОВ «ВОГ РЕСУРС», а також документів, які перебували в розпорядженні контролюючого органу, у його базах даних.

Будь-яких фактів, зокрема, фактичного зберігання пального, який саме вид нафтопродукту зберігається, конкретне місце його зберігання та кількість у кожному окремому місці кожного виду пального, часу чи періоду зберігання, способу його зберігання, мети придбання, технічних характеристик використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсягів закупівлі та продажу пального у акті фактичної перевірки не встановлено.

Виїзд інспекторів на адреси, які зазначені у акті перевірки як адреси суб`єктів господарювання, у яких позивач здійснює зберігання пального за договорами зберігання, не здійснювався і зміст договорів зберігання не аналізувався.

Колегія суддів наголошує, що відсутність у акті перевірки опису та зазначення таких обставин унеможливлює належне встановлення факту порушення, передбаченого ст.15 Закону №481/95-ВР , за яке до позивача застосовано фінансові санкції. Описані в акті перевірки обставини та додані до нього докази не дають підстав для висновків, що ТОВ «ВОГ РЕСУРС» здійснювало зберігання пального.

Позивач заперечує обставини здійснення ним діяльності зі зберігання пального.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, враховуючи відсутність у акті фактичної перевірки обставин, на яких грунтуються висновки про порушення позивачем ст.15 Закону №481/95-ВР, та доказів на їх підтвердження, рішення, винесене на підставі такого акта, є протиправним.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено порушення ТОВ «ВОГ РЕСУРС» вимог статті 15 Закону №481/95-ВР - зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, відтак рішення про застосування фінансових санкцій від 13.02.2023 №1724/02-32-09-01/43258487 підлягає скасуванню.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі № 140/11510/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар