Справа № 357/14822/23
Суддя: Косович Т. П.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

27.02.2024 Провадження по справі № 2-а/940/2/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Косович Т.П.

при секретарі: Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

28.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною таскасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в м. Київ старшого лейтенанта поліції Будько Є.В. серії ЕАТ № 8130810 від 13.11.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 680 гривень, посилаючись на те, що дана постанова є незаконною, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, відповідачправомірності свого рішення не підтвердив належними доказами та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не дослідив всіх обставин справи, зокрема обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, не вирішив заявлене клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, не заслухав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснив права (позовна заява а.с. 1-6).

22.01.2024 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовних вимог не визнає повністю, посилаючись на те, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута інспекторомУправління патрульної поліції в м. Київ старшого лейтенанта поліції Будько Є.В. в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що позивачем визнано в позовній заяві, доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач суду не надав, а сам факт його незгоди з постановою не є підставою для її скасування, як і не є підставою для скасування постанови не роз`яснення інспектором положень статей КУпАП. Доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення є відеозапис з бодікамери інспектора поліції № 474790, з яким позивача неможливо було ознайомити в силу технічних причин (позбавлення можливості переглядати відеозаписи на місці скоєння правопорушення) та який на даний час неможливо додати в якості доказу, так як відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, строк його зберігання становить 30 днів (а.с. 36-40).

16.02.2024 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, де останній, посилаючись на не підтвердження вчинення ним правопорушення належними доказами, просить суд його позовні вимоги задовольнити (а.с. 53-55).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 62).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибув, проте відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи обізнаність останнього про розгляд справи судом, що підтверджується наданим до суду відзивом на позов, суд на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України розглядає справу у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Главою 19 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 КУпАП посадова особа Національної поліції має право скласти протокол про адміністративне правопорушення, розглянути справу про адміністративне правопорушення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частинами 9, 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 14 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь - яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі. За порушенням вимог даного пункту ПДР настає відповідальність, передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що 13.11.2023 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Київ старшим лейтенантом поліції Будько Є.В. винесена постанова серії ЕАТ № 8130810 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 680 гривень за те, що він 13.11.2023 року о 09 годині 38 хвилин в м. Київ, по вул. Кутузова, 4А, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ C 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

При цьому, доказом вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення був відеозапис з бодікамери інспектора поліції № 474790, про що зазначено в самій же постанові серії ЕАТ № 8130810 від 13.11.2023року.

До посилань позивача на те, що даний відеозапис не доданий до матеріалів справи суд відноситься критично, оскільки відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, строк його зберігання становить 30 днів, а оскільки копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано лише 05.01.2024 року (за спливом 54 днів), то строк зберігання даного відео закінчився, в результаті чого надати його суду є неможливим, що є поважною причиною.

Не ознайомлення позивача з даним відеозаписом на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення суд вважає надумаю причиною для скасування оскаржуваної постанови, оскільки технічні характеристики боді камер (нагрудних відеореєстораторів) поліцейських не дозволяють переглядати відеозаписи на місці скоєння правопорушення.

Не можна взяти до уваги як підставу скасування оскаржуваної постанови і посилання позивача на те, що він правил дорожнього руху не порушував на підставі п. 17.2 ПДР України. Так, відповідно п. 17.2 ПДР України, водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Проте, сам позивач в позовній заяві вказує, що він, виїхавши на дорогу із смугою для маршрутних транспортних засобів (в крайню праву смугу), відразу не здійснив поворот з цієї смуги через велику кількість автомобілів, а продовжував рух у даній смузі.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не дослідив всіх обставин справи, зокрема обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, не вирішив заявлене клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, не заслухав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснив права.

Так, санкція ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто не передбачає альтернативи адміністративного стягнення, що і було накладено на ОСОБА_1 (680 грн.), а отже досліджувати обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, в даному випадку є недоцільним.

Посилання позивача на те, що поліцейський під час розгляду справи не вирішив заявлене ним клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, спростовуються поясненнями самого ж позивача, викладеними в позовній заяві, де останній вказав, що в задоволенні даного клопотання йому було відмовлено.

Разом з цим суд вважає формальними та таким, що не впливає на склад адміністративного правопорушення посилання позивача на те, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення інспектором поліції не було роз`яснено йому прав. Такі підстави не можуть лягати в основу протиправності винесеної постанови та бути підставою для її скасування. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 травня 2018 року у справі №753/4366/17, адміністративне провадження №К/9901/21541/18.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу в межах позовних вимог.

За нормою ч. 2 ст. 73 КАС України, яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як конкретно визначено положеннями ст. 76 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч. 1 ст. 77 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст обов`язку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте, як вбачається з сукупності досліджених матеріалів справи, позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів правомірності його дій, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, а тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є законною і не підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 9, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення, а постанову інспектора Управління патрульної поліції в м. Київ старшого лейтенанта поліції Будько Євгенія Вікторовича серії ЕАТ № 8130810 від 13.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 680 гривень без змін.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його оголошення/

Суддя: Т.П.Косович