Справа № 580/12145/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року справа № 580/12145/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 07.11.2023 № 031825.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.09.2023 позивачем з використанням транспортного засобу, автомобіля марки Меrсedes-Веnz д.н. НОМЕР_1 , що використовувався нею на законній підставі, а саме згідно з договором оренди, здійснювала доставку, для власних потреб, будівельної продукції, цвяхів, що були придбані у контрагента постачальника ФОП ОСОБА_2 . Придбання будівельних матеріалів, цвяхів, підтверджується видаткової накладною (замовленням) № МП000017913 від 07.09.2023 та квитанцією про оплату до прибуткового касового ордеру № 14246 від 08.09.2023, що були наявні у водія під час здійснення рейдової перевірки. Власником автомобіля марки Меrсedes-Веnz д.н. НОМЕР_1 є фізична особі-підприємець ОСОБА_3 . Правомірність укладення договору оренді транспортного засобу без нотаріального посвідчення, підтверджено правовим висновком Постанови ВП ВС від 14.06.2023 у справі № 125/1216/20. В свою чергу ФОП ОСОБА_2 не виступав замовником послуг перевезення, оскільки письмовий договір між позивачем та ФОП ОСОБА_2 на перевезення (надання послуг перевезення), що є обов`язковим відповідно до приписів ЦК України не укладався. ФОП ОСОБА_2 у відносинах із позивачем виступав продавцем, у якого відсутній обов`язок з доставки товару, а до самої вартості товару не було включено вартість доставки. Вивезення товару придбаного у ФОП ОСОБА_2 як постачальника, здійснювалась самостійно позивачем, як покупцем. Як зазначалось вище позивач придбала у ФОП ОСОБА_2 товар, що підтверджується ВН № МП000017913 від 07.09.2023, яка є товарною видатковою накладною та вказує на факт здійснення позивачем закупівлі товару у власність, тобто іншим визначеним законодавством документом на вантаж. Зазначено, що НПА які регулюють процес перевезення вантажів, не визначають поняття «інший визначений законодавством документ на вантаж». В свою чергу до 04.02.2022 була діючою Постанова КМУ від 25.02.2009 № 207 про віднесення видаткової накладної до документів на вантаж "Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні" (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 02.02.2022 № 79). У вказаній постанові, пунктом 2 було визначено, що таким документом, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб: - накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж. Підсумовуючи викладене позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", при перевезенні вантажу був наявний документ на право власності на вантаж, а тому постанова відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. З таких підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надавши відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що на момент проведення перевірки водій не надав державному інспектору товарно-транспортну накладну, або інший визначений законодавством документ на вантаж, які повинен мати при здійсненні перевезень, і пред`являти особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті, чим безпосередньо порушено статтю 48 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону. Даний факт не заперечувався як водієм на момент перевірки так і позивачем у своєму позові. Доказів зворотнього матеріали справи не містять. Визначення юридичної чи фізичної особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним КВЕД. Тобто, дія закону поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж, в тому числі і для власних потреб. З урахуванням змісту норм Закону № 2344-ІІІ слідує висновок, що відповідальність у даному випадку несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт для власних потреб перевезення вантажів транспортними засобами. З таких підстав просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За результатами здійснення 08.09.2023 старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Головченком І.М. рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 15 год 00 хв на а/д Н-16 57 км ОСОБА_3 (згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ) за допомогою водія ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ ATEGO 1218 д.н. НОМЕР_3 , здійснював перевезення вантажу.

Під час перевірки виявлено порушення вимог cт. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт, а саме у водія ОСОБА_4 на момент проведення перевірки відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", абз. 3 ч. 1 cт. 60 - перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених cт. 48 цього Закону, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР030921 від 08.09.2023.

Акт рейдової перевірки складався на місці перевірки в присутності водія. Після оформлення акту перевірки, його було надано водієві для підписання та надання письмових пояснень чи зауважень до акту.

Водій з актом ознайомився, про що свідчить відмітка та його підпис. Копію акта отримав. Будь-яких заперечень та зауважень стосовно факту виявленого порушення не зазначив.

Дана перевірка проводилась на підставі направлення на перевірку № 012966 від 31.08.2023 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок.

Листом № 70947/41/24-23 від 18.09.2023 ОСОБА_3 завчасно було направлено повідомлення про розгляд справи на 10.10.2023 (з 09-30 год до 12.00 год).

10.10.2023 на розгляд справи прибув ОСОБА_3 та надав документи, які підтверджували, що на момент перевірки він не виступав автомобільним перевізником, оскільки належний йому транспортний засіб був переданий в оренду ОСОБА_1 .

Документи, які були надані це:

- договір оренди транспортного засобу № 3 від 08.09.2023;

- акт приймання - передачі від 08.09.2023;

- договір підряду № 1;

- акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору № 1 від 08.09.2023.

У зв`язку із цим, листом № 77797/41/24-23 від 10.10.2023 ОСОБА_1 було направлено повідомлення про розгляд справи на 07.11.2023 (з 09-30 год до 12.00 год).

Даний лист був отриманий позивачем 03.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На розгляд справи позивач не прибув, явку свого представника не забезпечив.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та врахувавши, що в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлені підстави для застосування адміністративно- господарського штрафу, начальником відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, 07.11.2023 стосовно позивача винесено спірну постанову № 031825 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", в сумі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись із такою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд врахував таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п. 8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону № 2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Суд встановив, що відповідач під час здійснення рейдової перевірки позивача вказаних вимог дотримався.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 16, 17 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Суд врахував, що в силу статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Вказаною статтею Закону № 2344-ІІІ також встановлено перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2344-ІІІ товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

- дата і місце складання;

- вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

- автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

- вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

- транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Згідно з пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі - Правила № 363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення вантажних перевезень.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На момент перевірки водій не надав державному інспектору товарно-транспортну накладну, або інший визначений законодавством документ на вантаж які повинен мати при здійсненні перевезень, і пред`являти особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті, чим безпосередньо порушено статтю 48 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Таким чином, у спірних правовідносинах вказаних вимог законодавства позивач не дотримався.

Щодо тверджень позивача, що 08.09.2023 нею не надавалися послуги з перевезення вантажу, та вона не виступала у ролі автомобільного перевізника, суд зазначає, що такі твердження не є обґрунтованими та підлягають відхиленню, з огляду на наступне.

В контексті визначення позивача як суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт у спірних правовідносинах варто зазначити таке.

Приписи статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачають наявність спеціального суб`єкта відповідальності - автомобільного перевізника.

В розумінні статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Вантажні перевезення, згідно цієї ж статті Закону - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Як вбачається з наведеного, визначення юридичної чи фізичної особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним КВЕД.

Тобто, дія закону поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж, в тому числі і для власних потреб.

З урахуванням змісту норм Закону № 2344-ІІІ слідує висновок, що відповідальність у даному випадку несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт для власних потреб перевезення вантажів транспортними засобами.

Згідно з договором оренди транспортного засобу № 3 від 08.09.2023 та акту приймання-передачі від 08.09.2023, вантажний автомобіль марки MERCEDES-BENZ ATEGO 1218 д.н. НОМЕР_3 переданий у оренду позивачу для провадження господарської діяльності.

Згідно із відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач зареєстрована у встановленому порядку як суб`єкт господарювання.

Представником позивача не заперечується, що 08.09.2023 ОСОБА_1 , саме як фізична особа-підприємець здійснювала перевезення вантажу, транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ ATEGO 1218 д.н. НОМЕР_3 , який нею було взято в оренду у ФОП ОСОБА_3 .

Інших документів, які б вказували на той факт, що 08.09.2023 автомобільним перевізником, який здійснював 08.09.2023 транспортним засобом марки MERCEDES- BENZ ATEGO 1218 д/н НОМЕР_3 перевезення вантажу ніби-то виступав інший суб`єкт господарювання матеріали справи не містять.

Таким чином, на момент проведення перевірки саме позивач виступала автомобільним перевізником.

Також слід зазначити, що наявність чи відсутність трудових відносини між водієм та перевізником, не впливає на відсутність порушення законодавства про автомобільний транспорт з боку позивача, оскільки чинним законодавством не встановлено, що перевізником визнається виключно особа, яка перебуває в трудових відносинах з водієм, оскільки, відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Таким чином, встановлення факту наявності, чи відсутності, будь-яких правових відносин між водієм та перевізником не впливає на встановлення особи перевізника і до того ж виходить за межі повноважень посадових обов`язків співробітників Укртрансбезпеки.

Отже, позивач на момент перевірки був суб`єктом господарювання та виступав автомобільним перевізником у розумінні статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведених приписів вбачається, що застосування вказаного адміністративно-господарського штрафу можливе за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону незалежно від того, чи це надавались послуги з перевезення вантажів чи здійснювалися перевезення вантажів для власних потреб та не залежно від того здійснювались перевезення на комерційній основі чи за власні кошти.

Таким чином автомобільний перевізник (позивач) не забезпечив водія при здійсненні ним перевезення вантажу відповідною документацією, наявність якої у водіїв на момент проведення перевірки передбачена статтею 48 вищевказаного Закону.

Факт відсутності на момент перевірки у водія позивача товарно-транспортної накладної та іншого визначеного законодавством документу на вантаж, як водієм під час перевірки так і позивачем у позовній заяві не заперечується.

Згідно з статтею 60 Закону № 2344-ІІІ непред`явлення документів, (товарно- транспортної накладної, або іншого визначеного законодавством документу на вантаж) під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, та є наслідком для застосування санкцій, визначених цією статтею.

Копія заказу МП000017913 від 07.09.2023 (накладної на вантаж) є документом, що підтверджує право власності на вантаж, але не є товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним саме законодавством документом на вантаж, оскільки на сьогодні жодним нормативно-правовим актом не дано визначено поняття «інший визначений законодавством документ на вантаж» та не передбачено, яку форму та обов`язкові реквізити такий документ повинен містити.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів на спростування факту виявленого правопорушення, зазначеного в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР030921 від 08.09.2023.

Абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що санкція в абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ передбачає застосування штрафу за відсутність оформлення документів, передбачених законодавством, суд дійшов висновку, що встановлена відсутність у водія позивача товарно-транспортної накладної, або іншого визначеного законодавством документу на вантаж, які повинен мати водій при здійсненні перевезень є наслідком застосування до позивача санкції, передбаченої вказаною нормою.

За таких обставин, спірне рішення прийняте в межах та у спосіб, передбачений законодавством, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення складено та підписано, з урахуванням перебування головуючого судді у щорічній основній відпустці у період з 12.02.2024 до 23.02.2024, у перший робочий день після виходу з відпустки - 26.02.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ