Справа № 599/87/24
Суддя: Чорна В. Г.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 599/87/24
Номер провадження 2-а/599/2/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В. Г. при секретарі Грицай О.П., розглянувши в спрощеному письмовому провадженні в м. Зборові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області (юридична адреса: м.Тернопіль, вул. Валова, 11, Тернопільська область) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА №1182024 від 02.01.2024 в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.01.2024 року приблизно о 18:50 год працівниками поліції відносно нього винесена постанова про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 - 3 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1190 гривень. Позивач вказав, що він не згідний з притягненням його до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, так як умислу на вчинення адміністративного правопорушення не мав, перед початком руху виконав вимоги передбачені п.2.3 в Правил Дорожнього руху України, підсвітка державного номерного знаку працювала, на момент зупинки не знав та не міг знати про несправність підсвітки, а дізнався лише від інспектора поліції; жодних дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку він не вчиняв. Вважає, що винесена відповідачем постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на відсутність складу правопорушення, зокрема, наявність ознак умислу.

Крім цього, вищевказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що поліцейський порушив порядок розгляду справи, встановлений КУпАП. Поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст.ст. 276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУпАП, що має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Позивач зауважив, що отримавши постанову про накладення адміністративного стягнення, категорично не погоджуючись із її змістом, сплатив розмір штрафу для уникнення ускладнень, які можуть виникнути протягом розгляду цього позову та відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання постанови до моменту винесення рішення у справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Хоч він сплатив штраф за вказаними в постанові реквізитами, однак не вважає дану обставину визнанням вини. Звертає увагу суду на відповідний висновк зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі 757/2757/16-а, в якій встановлено, що: «колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Так як у ч. 1 ст. 296 КУпАП зазначено, що скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. Просить суд скасувати постанову серії ЕНА №1182024 від 02.01.2024 року щодо нього про накладення стягнення у виді штрафу та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського відділення №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, сержанта Конопелько Юлії Ярославівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року задоволено клопотання про заміну неналежного відповідача на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

01 лютого 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у задоволені позову у зв`язку з безпідставністю такого. В обґрунтування відзиву вказує, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Зупинивши транспортний засіб, відповідно до об`єктивних обставин справи, 02.01.2024 поліцейським відділу поліції № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Конопелько Юлією Ярославівною винесено постанову серії ЕНА № 1182024 від 02.01.2024 на позивача ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він в АДРЕСА_2 керував транспортним засобом, реєстраційний номер якого не освітлювався, що не дає змоги чітко розпізнати символи, які вказані на ньому, чим порушив вимоги п. 2.9.в ПДР України та норм ч.1 ст. 121 -3 КУпАП.

Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На відео, яке долучено до відзиву video 910877229, зафіксовано зазначене правопорушення, а саме: реєстраційний номер не освітлюється, не працюють дві лампочки. Вважає доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення ним правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП є безпідставними та не обґрунтованими, а крім того жодними доказами не підтвердженими. Крім цього твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, у зв`язку з накладенням стягнення за адміністративне правопорушення, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано. За даних обставин, ствердив, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень відповідача в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи, а тому Головне управління Національної поліції в Тернопільській області вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

07.02.2024 року позивачем надано відповідь на відзив, у якій звернуто увагу суду щодо обставин вчиненого ним правопорушення, зокрема, на те, що поліцейським відділення поліції №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, сержантом поліції Конопелько Юлією Ярославівною, яка винесла постанову, протягом усього часу знаходилася у авто та не проводила жодних процесуальних дій, тому теоретично та практично не мала можливості своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи. Дані обставини зафіксовані на відеозаписі долученому як доказ до відзиву на позов. Просив визнати протиправною та скасувати постанову, складену поліцейським відділення поліції №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, сержантом поліції Конопелько Юлія Ярославівна про накладення адміністративного стягнення по страві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1182024 від 02 січня 2024 року та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.1 ст. 121-3 КУпАП - закрити.

Учасники повідомлені про час і місце розгляду справи. Суд, відповідно до ч.3 ст.205 КАС України проводить розгляд справи без участі сторін за наявними матеріалами, в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1182024 від 02.01.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 - 3 КУпАП за те, що він 02.01.2024 в м.Зборів по вул.Тернопільська керував транспортним засобом Ford Mondeo днз НОМЕР_1 із номерним знаком, що не освітлюється в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 в ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9.в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З даної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення не мав, перед початком руху автомобіля, підсвітка державного номерного знаку працювала. Крім цього, відповідачем не надано доказів проведення процесуальних дій при складанні протоколу поліцейським відділення поліції №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, сержантом поліції Конопелько Юлією Ярославівною, тому бере до уваги твердження позивача, що уповноважена особа на складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності теоретично та практично не мала можливості своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи. Дані обставини зафіксовані на відеозаписі долученому як доказ до відзиву на позов.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що такими діями відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано вимоги ст. 77 КАС України, не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 195, 242 - 246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

задоволити позовні вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанову серії ЕНА №1182024 від 02.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті 21 лютого 2024 року. Повний текст рішення складено 26 лютого 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Зборівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В. Г.