Справа № 753/1523/24
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1523/24
провадження № 2-а/753/82/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Лузовою І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, треті особи: Управління патрульної поліції у місті Києві, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19.01.2024 ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до територіального відділу Дарницького РУ Головного управління Національної поліції в Києві, старшого лейтенанта управління Багінського Максима Анатолійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також - КУпАП).

Свої вимоги мотивував тим, що керував транспортним засобом у світлий час доби, а відтак у поліцейського не було визначених законом підстав для його зупинки та притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. Вказав також, що несправність освітлення номерного знаку виникла, ймовірно, в процесі руху транспортного засобу, а тому поліцейський мав би обмежитись усним зауваженням надавши йому можливість самостійно усунути несправність.

Ухвалою суду від 24.01.2024 позовну заяву залишено без руху з підстав її подання без додержання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: заявлення позову до неіснуючого органу державної влади; визначення другим відповідачем працівника суб`єкта владних повноважень,який не є належним відповідачем у справі цієї категорії; незазначення у позовній заяві поштового індексу позивача та переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; невірного зазначення поштового індексу відповідача; відсутності оригінала або копії оспорюваної постанови та документа про сплату судового збору.

29.01.2024 на виконання вимог цієї ухвали позивач подав позовну заяву у новій редакції з вимогами до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, оригінал оспорюваної постанови та документ про сплату судового збору.

Ухвалою від 31.01.2024 суд відкрив провадження у справі, залучив до участі у ній як третіх осіб Управління патрульної поліції у місті Києві і Департамент патрульної поліціїта призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання 27.02.2024.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування, відповідач та треті особи своїх представників до суду не направили, правом на подання відзиву (пояснень) не скористались.

Заслухавши позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

Постановою серії ЕНА № 1214199 від 10.01.2024, винесеною співробітником Управління патрульної поліції у місті Києві старшим лейтенантом поліції Багінським М. А. (посада невідома), позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190 грн.

У постанові зазначено, що 10.01.2024 о 07-53 год. у м. Києві на вул. Любарська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА, д.н.з. НОМЕР_1 , у темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком, чим порушив пункт 2.9.в. ПДР України.

Надаючи оцінку доводам позову про неправомірність оспорюваної постанови, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Основний Закон України гарантує право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції).

Вказане конституційне положення знайшло своє закріплення у нормах Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), стаття 2 якого визначає завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже за змістом наведених законодавчих положень умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем та своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон про Національну поліцію) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини першої статті 23 Закону про Національну поліцію).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом положень статей 288, 294 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення (окрім постанови судді) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2.9.в. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), чи перевернутий.

Заборона експлуатації транспортних засобів з неосвітленими номерними знаками встановлена також нормою частини першої статті 37 Закону України «Про дорожній рух».

Положеннями частини першої статті 121-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів, у тому числі і за керування або експлуатацію транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком.

Санкція цієї норми передбачає штраф у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема частиною першою статті 121-3 цього Кодексу, віднесено до компетенції органів Національної поліції, діяти від імені яких мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За визначенням, наданим у частині першій статті 1 Закону про Національну поліцію, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з положеннями статей 13, 15 цього Закону систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції, які утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць)

У складі поліції функціонують: кримінальна поліція; патрульна поліція; органи досудового розслідування; поліція охорони; спеціальна поліція; поліція особливого призначення; інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ (частина третя статті 13 Закону про Національну поліцію).

Судом установлено, що оспорювана постанова винесена працівником Управління патрульної поліції у місті Києві Багінським М. А., який має спеціальне звання «старший лейтенант поліції», а відтак при розгляді справи про адміністративне правопорушення він діяв від імені вказаного територіального підрозділу Департаменту патрульної поліції, з якими він перебуває у трудових відносинах.

Департамент патрульної поліції - міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України, який складається зі структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і його територіальних (відокремлених) підрозділів, до функцій якого належить, зокрема виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, організація контролю за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відтак Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві,якого позивач визначив відповідачем у цій справі, не є належною особою, до якої може бути пред`явлено позов у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач і відповідач.

За змістом пунктів 8, 9 статті 4 цього Кодексу позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а відповідачем є суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною третьою статті 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина четверта статті 48 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою цієї норми під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З огляду на зазначене та зміст принципу диспозитивності (стаття 9 КАС України) можна стверджувати, що при поданні адміністративного позову позивач на власний розсуд визначає особу відповідача, проте в силу засади офіційного з`ясування всіх обставин у справі суд має вжити усіх визначених законом заходів, необхідних для ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Водночас можливість вжиття судом таких заходів, зокрема в частині заміни первісного відповідача, залежить від низки умов.

За змістом частини третьої статті 48 КАС України заміна первісного відповідача належним відповідачем можлива, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відповідно до частини першої статті 25 цього Кодексу адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Судом установлено, що місце проживання позивача зареєстроване у м. Зеленодольську Дніпропетровської області, а Управління патрульної поліції у місті Києві, як і Департамент патрульної поліції, знаходяться на території Солом`янського району м. Києва.

Отже з огляду на те, що заміна первісного відповідача належним відповідачем призведе до зміни територіальної підсудності цієї справи, правові підстави для вчинення судом такої процесуальної дії відсутні.

Суд також ураховує, що оспорювану постанову позивач отримав ще пред`явлення позову і з її змісту цілком був спроможний визначити належного відповідача або хоча б додати до позовної заяви оригінал або копію цієї постанови, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд рекомендував йому визначитись з суб`єктним складом учасників спору, а в ухвалі про відкриття провадження прямо зазначив, що позов заявлено не до суб`єкта владних повноважень, від імені якого винесено оспорювану постанову, проте жодних дій щодо усунення недоліків свого позову він не вчинив.

За наведених обставин суд не визнав за необхідне ініціювати питання залучення до участі у справі належного відповідача як співвідповідача.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав їх заявлення до неналежного відповідача.

Водночас суд зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте вже до належного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-9, 77, 20, 73-78, 90, 121, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Повне рішення складене 27.02.2024.