Справа № 260/3494/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3494/21 пров. № А/857/26130/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року (головуючий суддя Гаврилко С.Є., м. Ужгород, повний текст складено 02.12.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в якому просила:

визнати наказ відповідача від 13.07.2021 №43 (по особовому складу державних службовців) (далі Наказ №43) незаконним та поновити позивача на посаді провідного спеціаліста відділення призову ТЦК;

стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день поновлення на роботі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12 січня 2023 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 43 від 13 липня 2021 року в частині припинення державної служби та звільнення у зв`язку з реорганізацією 13 липня 2021 ОСОБА_1 .

Поновлено позивачку на займаній до звільнення посаді провідного спеціаліста відділення призову Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з 14 липня 2021 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді провідного спеціаліста відділення призову Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з 14 липня 2021 року.

Не погодившись таким рішенням суд, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати таке і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги, з урахуванням зміненої апеляційної скарги, вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), в якому на день виникнення спірних відносин законодавцем вже були врегульовані особливості вивільнення державних службовців, зокрема в частині строку попередження про наступне звільнення, пропозиції посад державної служби та визначення випадків застосування законодавства про працю. Відповідач вважає, що ним було дотримано норм Закону №889-VIII, в частині попередження про наступне звільнення та пропонуванням, у разі наявності, вільних посад.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, апеляційним судом встановлено, що з 14.07.2021 відповідно до Директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.06.2021 «Про проведення додаткових організаційних заходів з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі Директива), на підставі наказу військового комісара Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ОТЦК) від 22.06.2021 № 3 «Про проведення організаційних заходів щодо переформування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області» (далі Наказ №3) та наказу військового комісара ОТЦК від 13.07.2021 №187 «Про введення в дію штатів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки» (далі Наказ №187) з метою нарощування системи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проведення заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів, здійснення призову громадян на строкову військову службу та організації заходів з реабілітації військовослужбовців, яких звільнено в запас, ТЦК переформовано в РТЦК.

08.06.2021 позивача було попереджено про те, що відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України (далі МОУ) та Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.06.2021№ Д-321/1/дск (далі Спільна директива) з 08.07.2021 передбачається зміна штатів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та можливе скорочення Посади ОСОБА_1 . Дане попередження не містить будь яких пропозицій щодо посад, на які може претендувати позивач.

Наказом № 43 ОСОБА_1 , на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 83 та частини першої, пункту 1 та 4 статті 87 Закону №889-VIII, в зв`язку із проведенням організаційних заходів та у заявку зі зміною штату державних службовців звільнено з Посади 13.07.2021.

26.09.2022 наказом РТЦК (по особовому складу державних службовців) №41 (далі Наказ №41) параграф 2 Наказу №43 відмінено та викладено в наступній редакції: «на виконання вимог пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої та частини четвертої статті 87 Закону №889-VIII в зв`язку з проведенням організаційних заходів та в зв`язку зі зміною штату державних службовців припинити державну службу та звільнити в зв`язку з реорганізацією 13.07.2021 ОСОБА_1 , Посада.».

Колегія суддів зазначає, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом № 889-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно частини другої, третьої статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Підстави припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначені, статтею 87 Закону №889-VІІ, зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною 3 зазначеної статті (в редакції Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 (далі Закон №440-IX) та Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби» від 23.02.2021 (далі Закон №1285-IX) встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійної компетентності. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Отже, за вказаною нормою, суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний не лише попередити державного службовця про наступне звільнення, а й одночасно з цим запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійної компетентності. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16, наголошував на тому, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Частиною третьої статті 87 Закону №889-VІІІ, у редакції Закону №1285-ІХ, законодавець чітко визначив можливість звільнення державного службовця на підставі пункту 1 частини першої цієї статті (зокрема, у разі скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців) виключно за відсутності можливості запропонувати йому відповідні посади або в разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, що викладене у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №640/24023/21.

Отже, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент звільнення позивача із займаної посади врегульована положеннями Закону № 889-VIII.

Щодо пропонування іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійної компетентності та врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством про працю, на порушення якого покликається апелянт, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначалось уже вище, згідно Директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.06.2021 «Про проведення додаткових організаційних заходів з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі Директива), на підставі наказу військового комісара Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ОТЦК) від 22.06.2021 № 3 «Про проведення організаційних заходів щодо переформування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Закарпатської області»(далі Наказ №3) та наказу військового комісара ОТЦК від 13.07.2021 №187 «Про введення в дію штатів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки» (далі Наказ №187) з метою нарощування системи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проведення заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів, здійснення призову громадян на строкову військову службу та організації заходів з реабілітації військовослужбовців, яких звільнено в запас, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ІНФОРМАЦІЯ_4 переформовано в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

До новоутвореної, шляхом реорганізації, установи перейшли всі права та обов`язки ліквідованих установ, у тому числі і щодо працевлаштування державних службовців.

Відповідно, у ІНФОРМАЦІЯ_6 виник обов`язок, щодо працевлаштування державних службовців ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до І відділу РТЦК та СП (розташованого у смт. Воловець), II відділу РТЦК та СП (розташованого у м. Свалява) та ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Штатом № 43/071-55 РТЦК та СП мав вакантні посади провідних спеціалістів у І та II відділах, а тому, на підставі заяв головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів Воловецького РТЦК ОСОБА_2 та головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , зазначених головних спеціалістів було переведено на нижчу посаду державної служби - ОСОБА_2 провідним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи І відділу РТЦК, та ОСОБА_3 - провідним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи II відділу РТЦК.

Штатом № 43/071-55 у РТЦК, який є правонаступником ОМТЦК, не передбачено посад провідних спеціалістів або інших (нижчих) посад державної служби. Тому посади провідним спеціалістам ТЦК не могли пропонуватись у зв`язку з їх відсутністю (т.1 а.с.70-93, 163-175).

Таким чином, звільнення позивача відбулось у зв`язку із відсутністю можливості запропонувати останній відповідну рівнозначну або нижчу посаду.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 покликалась на своє переважне право на залишення на посаді, а також на його недотримання відповідачем у процедурі звільнення.

Як уже зазначалось вище, з 14 липня 2021 року штатом №43/071-55 РТЦК та СП мав вакантні посади провідних спеціалістів у І та II відділах, а тому, на підставі заяв головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів Воловецького РТЦК ОСОБА_2 та головного спеціаліста мобілізаційного відділення Свалявського РТЦК Мамедової М.П., зазначених головних спеціалістів було переведено на нижчу посаду державної служби, а саме: ОСОБА_2 на посаду провідного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи І відділу РТЦК, ОСОБА_3 - провідного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи II відділу РТЦК.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійної компетентності. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Відповідно до положень ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. У випадку рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації законодавцем визначено перелік обставин за яких працівник має перевагу в залишенні на роботі.

Відтак в першу чергу при звільненні слід надавати оцінку для визначення переважного право на залишення на роботі - кваліфікації і продуктивністю праці працівників.

Оскільки ОСОБА_2 до проведення реорганізації обіймала посаду головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів Воловецького РТЦК, а ОСОБА_3 - головного спеціаліста мобілізаційного відділення Свалявського РТЦК, то відповідно колегія суддів вважає, що у цих працівників вища кваліфікація в порівнянні з позивачкою, яка обіймала посаду провідного спеціаліста, відтак їх було переведено на нижчу посаду державної служби, а саме: ОСОБА_2 на посаду провідного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи І відділу РТЦК, ОСОБА_3 - провідного спеціаліста відділення обліку.

З огляду на це, не має підстав для надання оцінки іншим обставинам щодо переважного права залишення на роботі.

Оскільки відповідачем при звільненні позивача 13.07.2021 була дотримана процедура щодо належного персонального попередження позивача про можливе звільнення, не пізніше ніж за 30 календарних днів, відсутність можливості з моменту попередження про звільнення до часу звільнення запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну чи нижчу посаду, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на посаді.

Згідно частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно оцінив обставини справи допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року по справі № 260/3494/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. Б. Заверуха
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 26.02.2024 у зв"язку з перебуванням судді Заверухи О.Б. у відрядженні з 14.02.2024 по 18.02.2024 та судді Курильця А.Р. у відпустці з 19.02.2024 по 25.02.2024.