Справа № 420/31994/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової академії (м. Одеса) (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року включно;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року включно в сумі 64 536 гривень 60 копійок відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2014 року по 15.01.2018 року проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса). Відповідно до наказу начальника Військової академії (м. Одеса) від 15.01.2018 року №9 позивача з 15.01.2018 року було звільнено з військової служби за станом здоров`я. Проте при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій. У зв`язку з цим позивач 04.03.2020 року звернувся з заявою до відповідача з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористану відпустку. У відповідь на заяву відповідачем зазначено, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення не було, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться виключно на підставі рішення суду. Для вирішення спорів позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №420/6558/20 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. 10.08.2021 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №420/6558/20 виплачено на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби у сумі 13009,95 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 року у справі №420/6557/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 15.01.2018 рік (право визначити базовий місяць надано відповідачу, дану вимогу визнано передчасною). 10.08.2021 року відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 року у справі №420/6557/20 виплачено на користь позивача індексацію грошевого забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2016 року в сумі 3862,07 грн.

Не погоджуючись із застосованим відповідачем базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення та як наслідок виплаченою сумою індексації грошового забезпечення позивач повторно звернувся до суду для вирішення спору.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у справі №420/3123/22 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 15.01.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року. 05.05.2023 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у справі №420/3123/22 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 15.01.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених коштів у сумі 73928,52 грн.

З метою виплати компенсації за звільнення без повного розрахунку позивач звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року, у справі №420/10393/23 зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.01.2018 року по 05.05.2023 року, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

Разом з цим відповідачем у добровільному порядку не було проведено перерахунок позивачу одноразової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/10391/23 зобов`язано відповідача:- провести перерахунок та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні за 15 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 року у справі №420/6557/20 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у справі №420/3123/22;- провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 року у справі №420/6557/20 та рішення Одеського окружного адміністративного суду віл 18.07.2022 року у справі № 420/3123/22.

11.10.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/10391/23 відповідачем здійснено перерахунок та доплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпусту у сумі 11594,89 гр. 26.10.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/10391/23 відповідачем здійснено перерахунок та доплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 46608,77 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідачем затримано перерахунок грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/10391/23 понад період затримки виплати індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у справі №420/3123/22. Оскільки крайня дата періоду який розглядався в суді щодо виплати позивачу середнього заробітку у справі №420/10393/23 це 05.05.2023 року, а остаточний перерахунок грошового забезпечення відповідачем здійснено 26.10.2023 року, то відповідачем додатково затримано розрахунок при звільненні з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року на 174 дні.

Позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 24.11.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №420/31994/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику).

12.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову та вважає, що зазначений позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та мав статус військовослужбовця, а тому положення статей 116, 117 КЗпП України не може поширюватись на спірні правовідносини, в частині стягнення середнього заробітку визначених статтею 233 КЗпП. Відповідачем в добровільному порядку виконано судові рішення та здійснено перерахунок і грошову виплату позивачу в повному обсязі. Жодних фінансових зобов`язань у відповідача перед позивачем на даний час не вбачається.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 21.11.2014 року по 15.01.2018 року проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса).

Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 15.01.2018 року №9 позивача звільнено з військової служби у запас, за підпунктом «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я).

Позивач не погоджуючись з сумами нарахованими йому при звільнення для вирішення спорів звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року у справі № 420/6557/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової академії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 15.01.2018 року включно. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 15.01.2018 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року у справі № 420/6557/20 змінено мотивувальну частину судового рішення, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січня 2008 року, є висновки викладені у даній постанові. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 року залишено без змін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі № 420/6558/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у справі № 420/3123/22 Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової Академії (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової Академії (м. Одеса) щодо застосування січня 2014 року та січня 2016 року як мiсяцiв за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 15.01.2018 включно. Зобов`язано Військову Академію (м. Одеса) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 15.01.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року залишено без змін.

10.08.2021 року та 05.05.2023 pоку Військова академія (м. Одеса), на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року у справі №420/6558/20, від 21.05.2021 року у справі №420/6557/20, та від 18.07.2022 року у справі №420/3123/22 перерахувала на рахунок позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій у сумі 13 009,95 грн., індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 15.01.2018 року у сумі 3862,07 грн., а також недонараховану суму індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 15.01.2018 року у сумі 73928,59 грн.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса): щодо неврахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку йому одноразової грошової допомоги при звільненні за 15 календарних років та при обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік; щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся до суду з позовами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі № 420/10391/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової Академії (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність щодо неврахування індексації грошового забезпечення та виплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо неврахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 15 календарних років. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 15 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 року у справі №42086557/20 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у справі №420/31238/22. Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо неврахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди про обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 року у справі №420/6557/20 та рішення Одеського окружного адміністративного суду віл 18.07.2022 року у справі № 420/3123/22.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі № 420/10393/23 позов ОСОБА_1 до Вiйськової Академiї (м. Одеса) (вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.01.2018 року по 04.05.2023 року включно. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.01.2018 року по 05.05.2023 року, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

11.10.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/10391/23 відповідачем здійснено перерахунок та доплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпусту у сумі 11594,89 гр. 26.10.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/10391/23 відповідачем здійснено перерахунок та доплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 46608,77 грн.

Позивач вважає, що скільки крайня дата періоду який розглядався в суді щодо виплати позивачу середнього заробітку у справі №420/10393/23 це 05.05.2023 року, а остаточний перерахунок грошового забезпечення відповідачем здійснено 26.10.2023 року, то відповідачем додатково затримано розрахунок при звільненні з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року на 174 дні.

Позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України закріплено право кожного громадянина на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає. При цьому громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, а право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Слід зауважити, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільнені військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України, оскільки трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішення питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців викладено Верховним Судом у постановах від 10.05.2019 у справі № П/811/276/16, від 31.10.2019 у справі № 828/598/17, від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За приписами статті 116 КЗпП України (в редакції чинній на час звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України у рішенні від 22.02.2012 №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Суд враховує, що з 19.07.2022 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352-IX від 01.07.2022 року, яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з якими виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюються не більш, як за шість місяців.

Суд враховує, що передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність має подвійну правову природу. Це означає, що з однієї сторони її метою є встановлення відповідальності для роботодавця за порушення строків розрахунків при звільненні, а з іншої захист майнових прав працівника (службовця) у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права на своєчасне одержання заробітної плати (грошового забезпечення) за виконану роботу у спосіб виплати компенсації.

При цьому, несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні не є обставиною, яка перешкоджає подальшому працевлаштуванню працівника (службовця), а відтак і появи у нього інших джерел доходів. Враховуючи це, не відповідатиме принципу співмірності присудження в користь позивача усієї суми середнього заробітку за час затримки розрахунку чи навіть середнього заробітку (грошового забезпечення) за шість місяців такої затримки адже у такому випадку, передбачена ст. 117 КЗпП України санкція перетворюватиметься на своєрідну компенсацію працівнику усього заробітку близьку за своїм змістом до тієї, яка застосовується при незаконному звільненні особи із займаної посади чи до повного грошового забезпечення під час проходження служби.

До того ж, вказаним вище Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352-IX від 01.07.2022 року, окрім того, що внесені зміни у статтю 117 КЗпП України, істотно змінено правове регулювання строків звернення до суду у спорах про виплату заробітної плати при звільненні.

Зміни у ст. 116, 117 та 233 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків коли порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. Із урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванню та вирішенню спору про виплату йому заробітної плати (грошового забезпечення), адже по-перше, він усвідомлює скорочені строки для звернення до суду із таким позовом та ймовірні негативні наслідки їх пропуску, а по - друге розуміє, що зволікання із тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме йому підстави в подальшому претендувати на виплату в його користь усієї суми середнього заробітку за весь період впродовж якого триває порушення його прав на своєчасне отримання заробітної плати (грошового забезпечення).

Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352-IX. А відтак, максимальний розмір грошового забезпечення який може бути виплачено за наявності підстав передбачених ст. 117 КЗпП України є еквівалентним середньому розміру грошового забезпечення позивача за шість місяців.

Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби у запас з 15.01.2018 року.

Суд зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року по справі №420/10393/23 скасовано. Прийнято по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.01.2018 року по 15.07.2018 року. Стягнуто з Військової академії (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 16.01.2018 року по 15.07.2018 року в сумі 37 739,86 грн. (тридцять сім тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень 86 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 року по справі №420/10393/23 стягнуто з Військової академії (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 16.01.2018 року по 15.07.2018 року в сумі 37 739,86 грн. (тридцять сім тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень 86 коп.

Таким чином, право позивача на отримання середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців вже захищене судовим рішенням.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для нарахування та виплати на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року включно.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою у позові, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової академії (м. Одеса) (Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009, код ЄРДПОУ: 24983020) про визнання протиправною бездіяльності Військової академії (м. Одеса) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року включно; зобов`язання Військової академії (м. Одеса) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.05.2023 року по 25.10.2023 року включно в сумі 64 536 гривень 60 копійок відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.02.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.