Справа № 460/24031/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/24031/22 пров. № А/857/7494/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Дуляницька С.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 29 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови у переведенні його з пенсії за віком на пенсію по інвалідності, з урахуванням довідок про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр»; зобов`язати перевести його з пенсії за віком на пенсію по інвалідності, з урахуванням довідок про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19 липня 2007 року перебував на обліку у пенсійному органі в м. Маріуполі Донецької області, а пізніше у Головному управліні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання. Вказує, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 460/961/21 його переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 07 грудня 2020 року, з урахуванням довідок про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр». Зазначає, що в подальшому йому стало відомо про те, що розмір пенсії по інвалідності становитиме більшу суму, ніж розмір пенсії за віком, яку він отримував на підставі вищевказаного рішення суду. Вказує, що звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності з урахуванням довідок про заробітну № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр». Проте, відповідачем повідомлено, що вказані довідки не підтверджені первинними документами, тому відсутні підстави проводити розрахунок пенсії по інвалідності ІІ групи з їх урахуванням. Вважає, що така відмова відповідача є протиправною та порушує його право на належний соціальний захист.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по інвалідності. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по інвалідності з 27.09.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності врахувати довідки про заробітну плату № 6 від 17.02.1993 на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26.07.2007 на підприємстві «Маріупольський інженерний центр».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням вимог частини першої статті 10 Закону № 1058-IV позивач має право на переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності. Відмова відповідача у переведенні на пенсію по інвалідності мотивована тим, що після надходження акта позапланової перевірки обґрунтованості видачі документів про заробітну плату, наданих для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами проведеної перевірки (у разі відсутності розбіжностей у сумах заробітної плати, зазначених в особових рахунках та у довідках про заробітну плату за період роботи з 01 травня 1987 року по 30 квітня 1992 року) буде розглянуто можливість проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати, зокрема, за період роботи з 01 травня 1987 року по 30 квітня 1992 року. Однак, враховуючи, що строк визначений статтею 45 Закону № 1058-ІV для перевірки відомостей сплинув, акт позапланової перевірки обґрунтованості видачі документів про заробітну плату за період роботи з 01 травня 1987 року по 30 квітня 1992 року до відповідача на момент підписання відзиву не надійшов, доказів того, що довідки про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року видана НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року видана «Маріупольський інженерний центр» містять недостовірну інформацію не надано, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що дані вказаних довідок підлягають врахуванню під час обрахунку пенсії позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 460/961/21 не містить зобов`язань щодо обчислення розміру пенсії по інвалідності з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідках про заробітну плату № 6 від 07 лютого 1993 року та № 17/07 від 26 липня 2007 року. Вказує, що оскільки вказані довідки не підтверджені первинними документами, відсутні підстави для проведення розрахунку пенсії по інвалідності ІІ групи з їх урахуванням.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наяність підстав для переведення позивача з пенсії за віком на пенсію по інвалідністю.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 19 липня 2007 року отримував пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 460/961/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 07 грудня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при переведенні на пенсію за віком врахувати довідки про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр».

На виконання вказаного рішення суду позивача з 07 грудня 2020 року переведено на пенсію за віком та при обчисленні розміру пенсії враховано довідки про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр». Коефіцієнт заробітної плати (за період з 01 травня 1987 року по 30 квітня 1992 року та з 01 липня 2000 року по 31 листопада 2006 року) становить 2,85273 (розмір пенсії становив 4897,29 грн.)

27 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності з урахуванням довідок про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр».

Листами від 23 жовтня 2021 року № 10218-10061/Б-02/8-1700/21 від 05 липня 2022 року № 1700-0201-8/34746 позивача повідомлено, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 460/961/21 не містить зобов`язань щодо обчислення розміру пенсії по інвалідності з урахуванням заробітної плати, зазначеної в довідках про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр». Вказано, що оскільки вказані довідки не підтверджені первинними документами, проводити розрахунок пенсії по інвалідності ІІ групи з їх урахуванням підстав немає (а.с.22-24).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) перший рівень у системи пенсійного забезпечення в Україні складає солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, Законом № 1058-IV передбачено вичерпний перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також передбачено можливість вибору виду пенсії.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Частиною третьою статті 45 Законом № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Судом першої інстанції встановлено, що з 19 липня 2007 року позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону№ 1058-IV

З 07 грудня 2020 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Водночас, 27 вересня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за переведенням з пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з урахуванням вимог частини першої статті 10 Закону № 1058-IV позивач має право на переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при переведенні позивача на пенсію по інвалідності врахувати довідки про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Довідка про заробітну плату видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ, організацій або архівними установами, які прийняли первинні документи на зберігання.

Таким чином, у разі надання для призначення або перерахунку пенсій довідки про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року, зазначена довідка може бути врахована для призначення або перерахунку пенсій тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Із матеріалів справи слідує, що листом від 23 жовтня 2021 року № 10218-10061/Б-02/8-170021 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності. Вказано, що оскільки після надходження акта позапланової перевірки обґрунтованості видачі документів про заробітну плату, наданих для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами проведеної перевірки (у разі відсутності розбіжностей у сумах заробітної плати, зазначених в особових рахунках та у довідках про заробітну плату за період роботи з 01 травня 1987 року по 30 квітня 1992 року) буде розглянуто можливість проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати, зокрема, за період роботи з 01 травня 1987 року по 30 квітня 1992 року.

Однак, враховуючи, що строк, визначений статтею 45 Закону № 1058-ІV для перевірки відомостей минув, відповідачем у вказаній відмові підтверджено, що акт позапланової перевірки обґрунтованості видачі документів про заробітну плату за період роботи з 01 травня 1987 року по 30 квітня 1992 року не надійшов, доказів того, що довідки про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року, виданої НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року видана «Маріупольський інженерний центр» містять недостовірну інформацію не надано, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що дані вказаних довідок підлягають врахуванню під час обрахунку пенсії позивача по інвалідності.

Вищевказані обставини також встановлені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 460/961/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, яке набрало законної сили, тому відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства, такі обставини не доказуються при розгляді цієї справи, у якій бере участь та сама особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності врахувати довідки про заробітну плату № 6 від 17 лютого 1993 року на підприємстві НПФ «Спектр» м. Маріуполь та № 17/07 від 26 липня 2007 року на підприємстві «Маріупольський інженерний центр».

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі № 460/24031/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 року.