Справа № 120/16558/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 лютого 2024 р. Справа № 120/16558/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №34 від 25.07.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «Шлях Ілліча» з 20.06.1976 по 31.12.1981, 1983, 1984 202 дня, 1985 183 дня, 1986, призначити та виплатити пенсію за віком з 15.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач у зв`язку із досягненням 60 річного віку звернуся до пенсійного фонду з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №34 від 25.07.2023, відповідач відмовив у призначені пенсії, посилаючись на відсутність у позивача необхідного страхового стажу. Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача, тому звертається до суду задля захисту свого права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 08.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.11.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовних вимог, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що згідно з даними трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 16.01.1979, позивач вступив в члени колгоспу "Шлях Ілліча" у 1979 році, звільнений з Кооперативу "Марківський" 23.02.2007 року.

Відповідач зазначив, що за 1987 рік позивачу не зараховано до страхового стажу 18 вихододнів та за 1990 рік 19 вихододнів, оскільки згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 позивач з 28.01.1987 по 06.04.1987 працював також на посаді шофера у Брацлавському ремонтно-транспортному підприємстві, з 14.04.1987 по 25.02.1988 на посаді машиніста трактора у Тульчинській ДЕУ-848 та з 17.03.1988 по 20.11.1990 на посаді тракториста ІІІ класу у Брацлавському пивзаводі. В рішенні про відмову позивачу було запропоновано надати уточнюючу довідку про кількість вироблених вихододнів помісячно, проте вказана довідка надана не була.

Управління звертає увагу суду на те, що зазначені періоди роботи згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 зараховано до страхового стажу позивача. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача складає 23 роки 9 місяців 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Таким чином, рішенням №34 від 25.07.2023 відмовлено у призначені пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

29.12.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема зазначає, що 18.07.2023 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності наведена заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. За результатами розгляду заяви позивача та наданих документів, визначено, що його вік на момент звернення становить 60 років. Страховий стаж 23 роки 09 місяці 07 днів.

За результатами розгляду заяви не зараховано до страхового стажу період роботи в колгоспі в 1987 та 1990 роках, оскільки відсутні відомості про кількість вироблених вихододнів помісячно.

Також надана трудова книжка колгоспника не взята до уваги, оскільки вона не засвідчена належним чином у відповідності до Постанови №310.

Враховуючи наведене вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняте правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу №34 від 25.07.2023.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

18.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

За результатами розгляду заяви позивача та наданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення №34 від 25.07.2023, яким відмовлено у призначені пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Так у рішенні визначено, що вік заявника на момент звернення становить 60 років. Страховий стаж 23 роки 09 місяці 07 днів.

За результатами розгляду заяви не зараховано до страхового стажу період роботи в колгоспі в 1987 та 1990 роках, оскільки відсутні відомості про кількість вироблених вихододнів помісячно.

Позивач, вважаючи, що йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У своєму рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV).

Вказаний Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховувався відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.92 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінет Міністрів України від 12.08.93 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок № 637).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зазначеним Порядком передбачено, що у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу здійснюється також уточнюючою довідкою. При цьому, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. В той же час у разі відсутності підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Як встановлено судом, позивачу виповнилось 60 років 14.07.2023, що підтверджено копією його паспорта, та 18.07.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняв рішення №34 від 25.07.2023 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком. Підставою для прийняття такого рішення став висновок пенсійного органу про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, а саме 30 років. Як зазначено в рішенні, страховий стаж особи складає 23 роки 09 місяців 7 днів. За результатами розгляду заяви не зараховано до страхового стажу період роботи в колгоспі в 1987 та 1990 роках, оскільки відсутні відомості про кількість вироблених вихододнів помісячно.

Надаючи оцінку таким аргументам пенсійного органу, суд враховує наступне.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (пункт 13 Постанови № 310).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі), при цьому саме уповноважена особа колгоспу несе відповідальність за правильність ведення трудової книжки колгоспника.

Згідно із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Так, у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 16.01.1979 зазначено такі періоди роботи:

з 20.06.1976 по 20.04.1978 прийнятий різноробочим у колгосп «Шлях Ілліча» смт Брацлав;

з 20.04.1978 по 22.11.1990 трактористом бригади №2 с. Гринеки;

з 22.11.1990 трактористом бригади №3 с. Марксово;

з 23.02.2007 звільнено за власним бажанням.

Також трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 16.01.1979 містить відомості про реорганізацію та перейменування колгоспу «Шлях Ілліча» смт Брацлав в кооператив «Марксівський» с. Марксово.

У вказаних записах зазначені повні реквізити наказів, на підставі яких вони вчинені, скріплені печаткою підприємства та підписами посадових осіб. Підчищень, виправлень не допущено.

Тому, з урахуванням підтвердження трудовою книжкою факту прийняття позивача у члени колгоспу «Шлях Ілліча» смт Брацлав, далі кооператив «Марксівський» с. Марксово, та його роботою різноробочим та на посаді тракториста №2 та №3 бригади, суд вважає помилковими доводи пенсійного органу про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 1987 та 1990 роках, у зв`язку з відсутністю відомостей про кількість вироблених вихододнів помісячно, адже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Разом із тим, відомості з наданої трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 16.01.1979 взагалі не було враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області при обрахунку страхового стажу. При цьому у оскаржуваному рішенні жодного посилання на трудову книжку колгоспника немає, про її врахування/не врахування не зазначено.

Лише у відзиві на позовну заяву, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначило, що трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 16.01.1979 не взята до уваги, оскільки вона не засвідчена належним чином у відповідності до Постанови №310.

Однак, на думку суду підстав для неврахування відомостей із трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 16.01.1979, у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не було.

Таким чином, оскільки позивачем було надано трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_4 від 16.01.1979, а записи у якій не було досліджено та враховано органом Пенсійного фонду, яка містить необхідні записи про кількість відпрацьованого стажу та нараховану заробітну платню, суд вважає посилання у рішенні про відмову в призначенні пенсії №34 від 25.07.2023 через недостатність страхового стажу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Зважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.07.2023 про призначення пенсії за віком належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком необхідним є обчислення стажу, що є прерогативою пенсійного органу, суд зазначає, що не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам.

Таким чином, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

При цьому суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.07.2023 про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на результат вирішення спору, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн належить розподілити шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області коштів у розмірі 800,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №34 від 25.07.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 800,00 грн (вісімсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна