Справа № 742/471/24
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/13/24
Єдиний унікальний № 742/471/24
РІШЕННЯ
26 лютого 2024 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., представника позивача ОСОБА_1 Опанасенка Віталія Володимировича, відповідача - інспектора поліції Люлька Олександр Миколайович, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М., Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови серії ББА №560479 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09 січня 2024,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
19.01.2024 року ОСОБА_1 звернувася до суду з позовною заявою до Інспектора відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М., Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови серії ББА №560479 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09 січня 2024.
Свої вимоги аргументує тим, що працюючи водієм вантажного автомобіля ТОВ «АГРОКІМ», він 09 січня 2024 року о 20 год 43 хв, керував автомобілем MAN, номерний знак НОМЕР_1 , у бік елеватора, що розташований по вулиці Кільцева (Дружби Народів), 46, при в`їзді в м.Прилуки, зі сторони с.Заїзд, і був зупинений інспектором відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М., який виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн.
При цьому, при зупинці автомобіля і звинувачень в порушенні ПДР України він пояснив поліцейському, що жодним чином не порушував Правил дорожнього руху і відповідно не скоював адміністративного правопорушення, так як, працюючи водієм вантажного автомобіля в ТОВ «АГРОКІМ», він заїхав у місто Прилуки з боку села с.Заїзд, Прилуцького району та повинен був рухатись за маршрутом до елеватора, розташованого за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Кільцева, 46. Він керував вантажівкою в зоні дії дорожнього знаку п.3.3 Правил дорожнього руху «Заборонені знаки», однак дія цього знаку не розповсюджується на керований ним автомобіль, оскільки не поширюється дія знака п.3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Але поліцейський на його доводи не відреагував та склав протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 11 год 00 хв 26 лютого 2024 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вказавши, що на усіх в`їздах в м.Прилуки встановлені знаки п.3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» , а іншого шляху для проїзду до елеватора, ніж через місто немає.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в судове засідання не з`явився.
Інспектор відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Свої заперечння аргументував тим, що найкоротшим шляхом для проїзду транспорту по місту Прилуки до елеватора є заїзд в місто зі сторони с.Манжосівка, а вибраний водієм маршрут не являється самим коротким і проходить через усе місто.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
09 січня 2024 року постановою інспектора відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька Олександра Миколайовича визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу розміром 340 гривень. Згідно постанови, 09 січня 2023 року, о 01 год 43 хв, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем керував автомобілем MAN, номерний знак НОМЕР_1 , в м.Прилуки, вул.Вавілова, 25, здійснював рух в зону дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою 12 тон заборонено», чим порушив п.п.«в» п.8.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР)( а.с.4).
Відповідно до наказу №234-К від 03 листопада 2014, ОСОБА_1 прийнято на роботу в ТОВ «АГРОКІМ» водієм автотранспортних засобів категорії «С» (самоскиди 10-20 т) 3 класу Автотранспортного парку Відділку №2 з 01.11.2014 року(а.с.14).
З роздруківки системи GPS-моніторингу транспорту «ВІАЛОН» вбачається, що вантажний автомобіль MAN, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в`їхав до м.Прилуки з боку с.Заїзд до місця призначення - території елеватора м.Прилуки(а.с.12).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Як передбачено ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожньою руху його учасниками.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.
Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, ст.124 1 - 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.
По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, 09.01.2024 року о 01 год 43 хв, в місті Прилуки по вул.Вавілова,25, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN, номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги заборонного дорожнього знаку 3.3 ПДР України (заборонено рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 12 т), та продовжив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4. «в» ПДР, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Тобто, в даному випадку, ОСОБА_1 є водієм, відповідно до вимог чинного законодавства України.
Згідно із п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 (далі по тексту - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, на місці вчинення адміністративного правопорушення (п. 2 розділу II Інструкції).

Судом встановлено, що інспектор відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М. на момент складення оскаржуваної постанови, проходив службу в Прилуцькому РВП Головного управління національної поліції в Чернігівській області.

Таким чином, відповідно до ст.222 КУпАП, інспектор Люлька О.М. має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.122 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п.3.3 п. 3 Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, заборонено рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів. При цьому, не поширюється дія даного знака на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; на вантажні автомобілі, які мають скісну білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозять групи людей.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на те, що він в`їжджаючи в зону дії знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», ПДР не порушував, оскільки дія знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють в цій зоні, а також транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні, тобто місце розвантаження вантажу, а саме елеватор по вул.Кільцева, 46.

Проте, підтверджуючих документів щодо проживання та стоянки транспортного засобу в зоні дії заборонного дорожнього знаку позивачем додано не було.

Посилання останнього, про необхідність доставлення вантажу в місто Прилуки по вул.Кільцева, 46, відповідно до ТТН від 09.01.2020 року, є безпідставними, адже ПДР позивачем порушено на вул.Вавілова в м.Прилуки, що спростовує необхідність здійснення руху саме на вказаній вулиці та вказує на порушення позивачем п.3.3 ПДР.

Посилання позивача, що він рухався на транспортному засобі під час виконання обов`язків водія ТОВ «АГРОХІМ» в напрямку елеватора м.Прилуки не є безумовною підставою для свавільного пересування особи в межах міста та в зонах де містяться певні заборони, визначені ПДР на законодавчому рівні.

Також, суд не надає оцінку роздруківці системи GPS-моніторингу транспорту «ВІАЛОН», яка додана позивачем в якості доказу, оскільки на ній не міститься переліку вулиць міста Прилуки, а заданий водієм маршрут є найшвидшим.

Тобто, вказані обставини свідчать про обрання позивачем найкращих умов для здійснення проїзду, проте як вказане здійснюється останнім з порушенням ПДР.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У даному випадку, факт здійснення руху ОСОБА_1 вантажним автомобілем з дозволеною максимальною масою понад 12 т, під заборону дорожнього знаку 3.3 ПДР України, та продовження руху в зоні дії знаку, підтверджується зібраними у справі матеріалами, а тому не потребує додаткового доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Між тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт протиправності оскаржуваної постанови, а також не надав доказів, що вибраний ним маршрут руху проходить через найближче перехресті до місця призначення.

Наведене дає підстави для висновку, що інспектор відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М., встановивши в діях позивача порушення Правил дорожнього руху, в межах наданих йому повноважень, правомірно склав оскаржувану постанову та застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за порушення п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху, а відтак правові підстави для визнання незаконною та скасування постанови серії БАА №560479 від 09.01.2024 року відсутні.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова серії БАА №560479 від 09.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та відповідає нормам чинного законодавства.

Тому в задоволенні позовних вимог до Головного управління національної поліції в Чернігівській області слід відмовити.

Крім того, інспектор відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М. є неналежним відповідачем, що в свою чергу являється окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимого до останнього.

Керуючись ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 245, 246,250, 251,271, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Люлька О.М., Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови серії ББА №560479 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09 січня 2024 відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО