Справа № 465/7557/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2024 року

м. Київ

справа №465/7557/23

адміністративне провадження № К/990/6800/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Загороднюка А.Г., Жука А.В.,

перевіривши касаційну скаргу Пшевлоцького Юрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2024 року у справі №465/7557/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, у якому просив постанову від 14 вересня 2023 року серії ЕАТ №7733019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 31 жовтня 2023 року позов задоволено. Скасовано постанову від 14 вересня 2023 року серії ЕАТ №7733019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 122 КУпАП. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 429,44 грн сплаченого судового збору.

06 листопада 2023 року Пшевлоцький Ю.М. , який діє в інтересах позивача, подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року задоволено частково заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення. Постановлено додаткове судове рішення, яким стягнуто з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати на професійну (правничу) правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2024 року скасовано додаткове рішення Франківського районного суду м.Львова від 05 грудня 2023 року та прийняти нову постанову, якою відмовлено в задоволенні заяви адвоката Пшевлоцького Ю.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення.

22 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Пшевлоцького Ю.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2024 року у справі №465/7557/23.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що позивач звернулася до суду та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14 вересня 2023 року серії ЕАТ №7733019.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи свідчать про те, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від від 14 вересня 2023 року серії ЕАТ №7733019, складеної інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Лукачатом Н.Я., 11 вересня 2023 року о 12 год. 05 хв. у місті Львові на вулиці Матейка, 8 водій ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу «Mazda CX-9», д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 5.42.1 «Парковка» з додатковою табличкою 7.17 «Для осіб з інвалідністю» та табличкою 7.3.1 «Напрямок дії знаку», не маючи на це права, не будучи такою особою, чим порушив п.п. 8.4.ґ Правил дорожнього руху України. По факту вчинення правопорушення, відповідач притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, суд першої інстанціїдійшов висновку про те, що долученими до матеріалів справи доказами доведено факт надання адвокатом позивачу ОСОБА_1 правничої допомоги в межах розгляду цієї справи. Водночас понесені витрати підлягають стягненню на користь позивача частково, лише в розмірі 3000 грн.

Апеляційний суд, скасовуючи додаткове рішення суду першої інстанції, керувався тим, що:

- для підтвердження факту надання позивачу правової допомоги адвокат в суді першої інстанції не представив: договір про правову допомогу та надання юридичних послуг від 03 листопада 2022 року № 1/1122/1, додатковий договір від 14 вересня 2023 року № 1/1122/1-1, а також розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі;

- будь-яких доказів понесення таких витрат (фактичної сплати коштів на банківський рахунок/в касу Адвокатського об`єднання «Кей Ес Партнерс») позивач не представив, що свідчить про відсутність реального понесення позивачем таких витрат. До того ж із змісту представлених позивачем документів не видається за можливе встановити реальний час, який фактично був затрачений адвокатом для надання правової допомоги у справі;

- заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, а також докази на їх підтвердження, не були подані в межах строку, встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України. Зокрема, заяву про відшкодування витрат на правову допомогу від 05 листопада 2023 року, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду першої інстанції лише 06 листопада 2023 року, тобто після того, як суд першої інстанції ухвалив рішення по справі від 31 жовтня 2023 року;

- з представлених документів убачається, що їх не тільки надали після того, як суд першої інстанції завершив розгляд справи, але й оформили після того, як суд ухвалив рішення від 31 жовтня 2023 року у справі. Зокрема, рахунок Адвокатського об`єднання «Кей Ес Партнерс» № 1 на оплату правової допомоги та акт-звіт про надані послуги Адвокатського об`єднання «Кей Ес Партнерс» оформлені 02 листопада 2023 року.

За висновком суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції не міг вирішувати питання про відшкодування на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, адже вимоги позивача, заявлені за посередництва його адвоката, про їх відшкодування основуються на обставинах, які набули об`єктивної форми після того, як суд розглянув і задовольнив його позов.

Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим КАС України передбачає випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням (суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).

У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 КАС України.

Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за скаргою на додаткове судове рішення вирішальним є питання можливості касаційного оскарження судового рішення по суті позовних вимог.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Водночас згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Своєю чергою стаття 286 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак судові рішення, ухвалені за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності касаційному оскарженню не підлягають.

За таких обставин постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2024 року, якою скасовано додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року та відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, ухвалена у справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності та касаційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Пшевлоцького Юрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2024 року у справі №465/7557/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.Г. Загороднюк А.В. Жук