Справа № 200/9643/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року справа №200/9643/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року у справі № 200/9643/21 (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області (далі -відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 16 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 16 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року позов - задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 16 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язано Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 16 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт вважає, що законодавством не передбачено компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач проходив військову службу за контрактом з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, що підтверджується витягами з наказів про прийняття на службу та звільнення, є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 15 січня 2016 року (а.с. 11, 18).

Листом відповідача від 12.04.2021 року повідомлено про відсутність правових підстав для виплати компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2018 роки (а.с. 15-17).

Згідно довідки відповідача від 26 серпня 2021 року № 90 виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, у кількості 42 календарних не здійснювалась (а.с. 54).

За ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

За п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

За ч. 1 статті 4 Закону України «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

За ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно ч. 1 статті КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

За ст. 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Згідно статті 4 Закону Закон № 504/96-ВР до щорічних відпусток належать додаткові відпустки, передбачені законодавством, зокрема додаткова відпустка учасникам бойових дій із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. В разі невикористання такої відпустки особою, яка має право на таку відпустку, їй повинна виплачуватися грошова компенсація.

За абз. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону № 2011 у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Таке право визначено і абзацом 1 пункту 5 глави 3 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та компенсаційні виплати військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженої наказом адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 13 березня 2018 року № 151 (далі - Інструкції № 151).

Вказана норма встановлює, що у рік звільнення військовослужбовців з військової служби у разі невикористання ними щорічних (основної та додаткової) відпусток, на які вони мають право на день звільнення, та додаткових відпусток військовослужбовцям, які мають дітей, їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні цих відпусток.

З аналізу наведених норм вбачається, що право на відпустку або грошову компенсацію за всі невикористані дні такої додаткової відпустки виникає у особи, яка набула статусу учасника бойових дій.

Вказане спростовує доводи відповідача про те, що законодавство не передбачає компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

При аналізі та застосуванні наведених норм судом враховано правові висновки, викладені в рішенні Верховного суду від 16 травня 2020 року та постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у зразковій справі № 620/4218/18.

Суд зазначає, що невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується вищенаведеними законами.

За матеріалами справи позивач під час проходження служби не використав додаткову відпустку учасника бойових дій за 2016-2018 роки, грошову компенсацію не отримав, тому на час прийняття наказу про звільнення позивача, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 16 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; зобов`язання Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 16 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

При цьому, суд першої інстанції допустив технічну помилку в тексті рішення в зазначені по-батькові позивача, а саме « ОСОБА_2 », замість « ОСОБА_3 », що апеляційний суд розцінює як описку, яку суд першої інстанції за власною ініціативою або за заявою сторони може виправити в порядку ст. 253 КАС України.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року у справі № 200/9643/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв