Справа № 280/318/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 лютого 2024 року Справа № 280/318/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб;

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 13095,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 29 січня 2016 1491 та відповідно до Витягу з Наказу № 38-Ос від 17 січня 2018 року позивач знятий з усіх видів грошового забезпечення. При цьому, за період служби не в повному обсязі була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, у зв`язку із чим позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом в адміністративній справі № 280/6014/22. 09 грудня 2023 року відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №280/6014/22 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 29 січня 2016 року по 18 січня 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 58568,16 грн., із одночасним утриманням військового збору 1,5% та податку на доходи фізичних осіб 18%. Вказує, що відповідачем утримано із нарахованої суми податок на доходи фізичних осіб, проте не виплачено позивачу компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб. З огляду на вказане, позов просить задовольнити.

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

17 січня 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню. Акцентує увагу суду на тому, що позивач до позовної заяви не надав доказу, який підтверджував би проходження військової служби станом на дату проведення виплати індексації, тому у відповідача були відсутні підстави повної компенсації втрат доходів за рішеннями по справі № 280/6014/22 з урахуванням Порядку № 44. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

Також, прохальна частина відзиву містила клопотання про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 січня 2024 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_4 про призначення розгляду справи №280/318/24 у порядку загального позовного провадження відмовлено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 29 січня 2016 року по 18 січня 2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом начальника НОМЕР_5 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17 січня 2018 року № 38-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 18 січня 2018 року.

Вважаючи, що за період 29 січня 2016 року по 18 січня 2018 року позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з визначенням базового місяця січень 2008 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом в адміністративній справі № 280/6014/22.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №280/6014/22, яке набрало законної сили 02 листопада 2023 року, Військову частину НОМЕР_2 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 січня 2016 року по 18 січня 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

09 грудня 2023 року відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №280/6014/22 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 29 січня 2016 року по 18 січня 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 58568,16 грн.

При виплаті на користь позивача індексації грошового забезпечення не було виплачено компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Згідно із частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (у редакції постанови КМУ від 21 серпня 2019 року № 779) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі Порядок № 44 грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (п. 3).

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5).

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України), де зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовець, звільнений з військової служби має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.

Несвоєчасна виплата грошового забезпечення у належному розмірі (не в день звільнення та проведення розрахунку) сталася з вини відповідача, а тому суд вважає, що позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

Вказана позиція узгоджена з постановою Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 812/1048/17, де також зазначено, що механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті168 ПК України).

Ставка військового збору становить 1,5% від об`єкта оподаткування (підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Таким чином, податковий агент зобов`язаний утримати військовий збір із сум доходів у вигляді компенсації в тому податковому періоді, в якому відбувається таке нарахування (виплата).

Суд вважає, що здійснюючи розрахунки з позивачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі № 280/6014/22, відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, військового збору, що утримуються з грошового забезпечення.

Та обставина, що станом на день розрахунку позивач вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки, відповідач здійснював остаточній розрахунок, який він зі своєї вини своєчасно не зробив.

Оскільки позивач мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів 09 грудня 2023 року.

Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №812/1048/17 та від 25 червня 2020 року у справі 825/761/17, від 29 липня 2020 року у справі №814/142/17.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб є протиправною, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів позивача висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 13095,99 грн.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 27 лютого 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов