Справа № 398/6243/23
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/6243/23
Провадження №: 2-а/398/24/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" лютого 2024 р. м.Олександрія

Олександрійськийміськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Голосеніної Т.В.,

за участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови поліцейського СРПП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Овчаренка Р.М. серії БАД № 082111 від 02.12.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що 02.12.2023 року поліцейським СРПП Олександрійського РВП Овчаренком Р.М. відносно позивача винесено постанову серії БАД № 082111 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою, відповідно до вимог ст..36 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 грн. Згідно постанови позивача притягнуто до відповідальності за те, що 02.12.2023 о 12 год.28 хв. в м. Олександрії по вул. Трудових резервів, 8, він керував транспортним засобом ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з непристебнутим ременем безпеки, без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік згідно постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.01.2023 року. Позивач зазначає, що поліцейський безпідставно його зупинив, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху, не назвав причину зупинки, звинуватив позивача в тому, що він керував автомобілем з непристебнутим ременем безпеки, що не відповідає дійсності, оскільки після зупинки автомобіля позивач відстібнув ремінь безпеки. Позивач пред`явив поліцейському поліс, однак у ньому була помилка, а саме вказано помилковий реєстраційний номер його автомобіля НОМЕР_2 замість вірного НОМЕР_1 . Після цього позивач зателефонував страховику і той виправив дану помилку, про що він повідомив поліцейського. Далі поліцейський встановив, що позивач постановою Олександрійського міськрайонного суду від 04.01.2023 року був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік та виніс постанову.

Позивач вважає, що поліцейський не мав законних підстав вимагати у нього для перевірки ні водійське посвідчення, ні реєстраційні документи на автомобіль, ні поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, тому зупинка і подальша перевірка документів поліцейським, на думку позивача, є протиправними.

Ухвалою від 12.12.2023 року відкрито провадженні у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано в строк до 02.01.2024 року надати до суду відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не з`явився,подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі,позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що 02.12.2023 року о 12 год. 28 хв. поліцейський СРПП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Овчаренко Р.М. виніс постанову серії БАД № 082111, якою позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови 02.12.2023 року о 12 год. 20 хв. в м. Олександрії Кіровоградської області по вул. Трудових резервів, 8-А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не був пристебнутий ременем безпеки, без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та в ході проведення перевірки виявилося, що водій позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 04.01.2023 року.

Відповідно до пп. «а», «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Згідно пп. «в» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Даючи оцінку аргументам позивача щодо правомірності зупинки транспортного засобу під його керуванням, суд зазначає наступне.

Так, за змістом пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У позовній заяві позивач вказував на те, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції. Після зупинки поліцейський повідомив, що підставою зупинки є порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме позивач керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки.

Положеннями частини 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п. 1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 72КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача 04.01.2024 року надано суду заяву, відповідно до якої останній просить долучити до матеріалів справи диск з відеозаписом та постанову судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, суд зазначає, що відповідно до ч.8 ст.79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, судом не приймаються докази, які надані представником відповідача 04.01.2024 року, оскільки останні подані з порушенням строку та не надано обґрунтування неможливість їх подання у визначений строк з причин, що не залежали від волі відповідача

Таким чином, доказів того, що позивач керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки та з цих підстав позивача було зупинено працівником поліції, суду не було надано.

Підстави для зупинення поліцейськими водіїв транспортних засобів чітко визначеніст.35 ЗУ "Про національну поліцію".

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність зупинки поліцейським транспортного засобу ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, як і не довів, що позивач керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки.

В той же час, це не позбавляло позивача обов`язку у відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, неухильно дотримуватися вимог правил дорожнього руху.

Позивач не заперечує, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який він пред`явив поліцейському, містив помилку щодо реєстраційного номеру транспортного засобу, яким позивач керував, а також не заперечує, що він керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно рішення суду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Суд вважає, що у даному випадку обов`язок тримати свої документи у належному стані був покладений саме на позивача та він міг раніше виправити помилку у полісі страхування, що підтверджується, зокрема, тим, що позивач після винесення оскаржуваної постанови в той же день отримав новий поліс страхування, де була виправлена помилка у реєстраційному номері автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Так, судом з Єдиного державного реєстру судових рішень було виготовлено постанову №398/257/22, відповідно до якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік.

Позивачем, в свою чергу, жодних доводів проти того, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування згідно рішення суду, у своїй позовній заяві не зазначено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня2006 року).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову у частині застосування до позивача адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП належить скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення у цій частині закрити.

Оскільки стягнення на позивача було накладено з урахуванням положення ч. 2 ст. 36 КпАП України в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, тобто в межах санкції ч. 4 ст. 126 КпАП України, за якою позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому відсутні підстави для зміни застосованого заходу стягнення.

Згідно з частиною 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (536,80 : 3 = 178,93), таким чином, на користь позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі сума понесених судових витрат в розмірі 178,93 грн.

Керуючись ч. 1 ст.6, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Овчаренка Романа Михайловича серії БАД № 082111 від 02.12.2023 рокуу частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення у цій частині закрити.

У частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 400 гривень постанову поліцейського СРПП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Овчаренка Романа Михайловича серії БАД № 082111 від 02.12.2023 року залишити без змін.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (ідентифікаційний код юридичної особи 40799158, місцезнаходження юридичної особи: вул. 6-го Грудня, будинок 49, м. Олександрія, Кіровоградська область) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 178 (сто сімдесят вісім) гривень 93 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду, з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2024 року.

Суддя Т.В. Голосеніна