Справа № № 320/23718/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року № № 320/23718/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, у якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №59дк-23 від 06.06.2023 "Про відмову ОСОБА_1 в допуску до складання кваліфікаційного іспиту" та зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів допустити до складення кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність рішення відповідача №59дк-23 від 06.06.2023 в частині відмови йому в допуску до складання кваліфікаційного іспиту в доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури з підстав недодержання позивачем вимог частини третьої статті 30 Закону України «Про прокуратуру» щодо подання всіх документів, передбачених частиною першою цієї статті Закону (неподання копії державного сертифіката про рівень володіння державною мовою, копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік), оскільки позивачем долученою Державний сертифікат про рівень володіння мовою та копію витягу з Реєстру державних сертифікатів про рівень володіння державною мовою. Позивач стверджує, що у 2020 та 2021 році він працював на посаді помічника адвоката, а відтак не підпадав під дію Закону України "Про запобігання корупції" та не повинен був подавати декларацію. Замість декларації ним була подана довідка форми ОК-5 та ОК-7 з метою об`єктивного розгляду комісією його доходів. Вважає оскаржуване рішення незаконним та протиправним.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що за наслідками опрацювання поданих позивачем документів встановлено, що в порушення вимог ст. 30 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 не було подано копію декларації, а медична довідка подана невстановленої форми. Зазначає, що позивач помилково вважає, що він не зобов`язаний подавати декларацію, оскільки подання особою, яка виявила бажання брати участь в доборі кандидатів на посаду прокурора, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, є обов`язковим.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивачем до комісії було подано медичну довідку встановленої форми №100-2/о про проходження психіатричного огляду. Про наявність довідки №133/о позивач не знав, оскільки він не є спеціалістом у галузі медицини. При цьому, ст. 30 Закону України «Про прокуратуру» чітко не встановлено обов`язковість форми медичної довідки саме зразка №133/о. Звернув увагу, що у своєму рішенні відповідач не посилався на невідповідність довідки як на підставу відмови у допуску до конкурсу. Також звернув увагу, що п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про прокуратуру» є нечітким, незрозумілим та викликав у нього багатозначне трактування щодо обов`язку подачі ним декларації. Стверджував, що оскільки перше рішення відповідача містило прізвище іншої особи та підстави для відмови у допуску до конкурсу, воно повинно бути визнано судом протиправним та скасованим.

Ухвалою суду від 24.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 04.04.2023 №3дк-22 розпочато добір кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури та прийом документів від осіб, які виявили бажання стати прокурорами, для участі в доборі.

Позивачем на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, засобами електронного зв`язку, направлено заяву від 24.04.2023 про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури.

За наслідками розгляду поданих позивачем документів, відповідачем прийнято рішення від 06.06.2023 № 59дк-23 ОСОБА_1 відмовлено в допуску до складання кваліфікаційного іспиту в доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури у зв`язку з тим, що ним не було подано копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.

Згідно частини другої статті 131-1 Конституції України організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Порядок зайняття посади прокурора врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Відповідно до статті 28 Закону №1697-VII добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим статтею 27 цього Закону.

Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, має право звернутися до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора.

Статтею 29 Закону №1697-VII визначено порядок добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора окружної прокуратури.

Згідно пунктів 1-3 частини першої вказаної статті Закону №1697-VII добір кандидатів та їх призначення на посаду прокурора здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає, зокрема:

1) прийняття відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, рішення про проведення добору кандидатів на посаду прокурора, що розміщується на офіційному веб-сайті відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та повинно містити виклад передбачених цим Законом вимог, яким має відповідати кандидат на посаду прокурора, а також перелік документів, що подаються до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, і кінцевий термін їх подання;

2) подання особами, які виявили бажання стати прокурором, до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, відповідної заяви та документів, визначених цим Законом;

3) здійснення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, на основі поданих кандидатами на посаду прокурора документів перевірки відповідності осіб вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора.

Частиною першою статті 30 Закону №1697-VII встановлено перелік документів, які кандидат повинен подати для участі в доборі, а саме:

1) письмову заяву про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора;

2) копію паспорта громадянина України та копію документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків;

3) анкету кандидата на посаду прокурора, що містить інформацію про особу, та автобіографію;

4) копію диплома про вищу юридичну освіту (з додатками), а також копії документів про науковий ступінь, вчене звання (за наявності);

4-1) копію державного сертифіката про рівень володіння державною мовою, виданого відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";

5) копію трудової книжки (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

6) медичну довідку про стан здоров`я за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

7) копію військового квитка (для військовослужбовців або військовозобов`язаних);

8) довідку про допуск до державної таємниці (у разі його наявності);

9) письмову згоду на збирання, зберігання та використання інформації про неї з метою оцінки готовності особи до роботи на посаді прокурора та проведення щодо неї спеціальної перевірки;

10) копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, що подана відповідно до Закону України "Про запобігання корупції";

11) заяву про відсутність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання;

12) декларацію доброчесності і родинних зв`язків.

У відповідності до частити третьої вказаної статті до участі в доборі кандидатів на посаду прокурора допускаються особи, які подали всі необхідні документи і відповідають вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора.

Як встановлено судом, позивачем 24.04.2023 на адресу КДК прокурорів було надіслано пакет документів для участі в доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури, однак за наслідками розгляду вказаних документів відповідачем прийнято рішення від №59дк-23 від 06.06.2023, яким позивачу відмовлено в допуску до складання кваліфікаційного іспиту в доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури.

Єдиною підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що в порушення вимог пункту 10 частини першої статті 30 Закону України «Про прокуратуру» позивачем не подано копії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, що подана відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Як зазначив у позовній заяві позивач, у 2020 та 2021 році він працював на посаді помічника адвоката, а відтак не підпадав під дію Закону України "Про запобігання корупції" та не повинен був подавати декларацію. Замість декларації ним була подана довідка форми ОК-5 та ОК-7 з метою об`єктивного розгляду комісією його доходів. Також стверджував, що п. 1 ч. 1 статті 30 Закону України «Про прокуратуру» є нечітким, незрозумілим та викликав у нього багатозначне трактування щодо обов`язку подачі ним декларації.

Оцінюючи доводи позивача щодо неподання ним копії декларації за минулий рік з об`єктивних причин, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 30 Закону України №1697-VII кандидат повинен подати для участі в доборі копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, що подана відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до п. 31 Положення про порядок розгляду питань та підготовки матеріалів щодо проведення добору кандидатів на вакантну (тимчасово вакантну) посаду прокурора окружної прокуратури, затвердженого рішенням Комісії від 26 жовтня 2021 року № 11зп-21 для підтвердження факту подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кандидат подає до органу копію електронного повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції, що підтверджує її подання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Разом з тим, частина 3 статті 45 цього Закону передбачає, що особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду, подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Зазначені вище приписи законодавства про запобігання корупції стосуються лише призначення або обрання на відповідну посаду особи, яка претендує на зайняття посади.

Позивач стверджує, що у розумінні вимог Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на яких поширюється дія Закону слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади, обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративних функцій.

Однак, посада помічника адвоката не наділена адміністративно-розпорядчими господарськими функціями та організаційно-розпорядчими, тобто він не є суб`єкт в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», який подає декларацію. Щоб підтвердити свої доходи, він подав форму звітності ОК-5 та ОК-7.

Враховуючи вищевикладене, зокрема недотримання відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження норм зазначених вище законів, відмова в допуску до складання кваліфікаційного іспиту на підставі неподання копії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, що подана відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", на думку позивача, є незаконною.

Проте, суд не погоджується з даними доводами позивача та зазначає, що ст. 30 Закону України №1697-VII чітко визначено, що кандидат на посаду прокурора окружної прокуратури повинен подати для участі в доборі копію декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, що подана відповідно до Закону України "Про запобігання корупції". При цьому, крім копії такої декларації, для підтвердження факту її подання, кандидат подає до органу копію електронного повідомлення НАЗК, що підтверджує її подання.

А тому, на думку суду, доводи позивача щодо незрозумілості ст. 29 Закону України №1697-VII та відсутності у нього обов`язку подачі декларації, є безпідставними та такими, що базуються на помилковому тлумаченню цих норм.

При цьому, суд не надає оцінку доводам відповідача щодо не подачі позивачем належної медичної довідки, оскільки це не було підставою для винесення оскаржуваного рішення.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо скасування оскаржуваного рішення з тих підстав, що перше рішення відповідача від 06.06.2023 №59дк-23 містило у мотивувальній частині інше прізвище кандидата на посаду та інші підстави для відмови у допуску до складання кваліфікаційного іспиту.

Як встановлено у ході розгляду справи, рішення КДКП від 06.06.2023 № 59дк-23 «Про відмову ОСОБА_1 в допуску до складання кваліфікаційного іспиту» 07.06.2023 опубліковано на офіційному вебсайті Комісії та цього ж дня копію рішення надіслано позивачу на адресу електронної пошти, зазначеної ним в заяві про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури. l.com).

Проте, як зазначає у відзиві відповідач, при опублікуванні 07.06.2023 на офіційному вебсайті КДКП оспорюваного рішення було допущено технічну помилку, яку невдовзі виправлено. Так, частина тексту рішення від 06.06.2023 № 59дк-23 «Про відмову ОСОБА_1 в допуску до складання кваліфікаційного іспиту» стосувалась іншого кандидата, ОСОБА_1 .

А тому відповідачем опубліковане інше рішення, яке долучене до матеріалів справи, з вірним зазначенням прізвища кандидата ОСОБА_1 та вірною підставою для відмови - ненадання копії декларації.

При цьому, позивачем факт неподання копії декларації не заперечувався.

Зважаючи на це, суд приймає до уваги, що відповідачем була допущена технічна помилка під час оформлення рішення, однак, оскільки ця помилка не призвела до ухвалення іншого рішення по суті, зокрема про допущення позивача до конкурсу, суд вважає що це не впливає на суть прийнятого рішення та не може слугувати підставою для його скасування.

Ця помилка була виправлена під час розгляду справи та не призвела до інших юридичних наслідків.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №59дк-23 від 06.06.2023 "Про відмову ОСОБА_1 в допуску до складання кваліфікаційного іспиту" є правомірним та обґрунтованим, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.