Справа № 380/8409/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/8409/23 пров. № А/857/18179/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 380/8409/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» до Львівської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Хома О.П., в м. Львові 04.09.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» (далі позивач, ТзОВ «ДЕТ-ЮА») звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 22.12.2022 № UA209000/2022/100064/2 та визнати заявлену декларантом митну вартість товару, щодо товарів, які імпортуються.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

У зв`язку із цим та внаслідок неподання декларантом документів, які витребовував відповідач, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, скоригувавши митну вартість, на підставі даних, раніше визнаних митним органом митних вартостях.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив в задоволенні такої відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Між ТзОВ «ДЕТ-ЮА» (покупець) та «QINGDAO HYRUBBERS CO.,LTD» (продавець) 17.10.2019 укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № 2019/17-10.

Згідно до пункту 2.3 договору ціна та товар, який поставляється по умовам договору, встановлений в доларах США.

Згідно до пункту 3.2 договору покупець зобов`язаний здійснити передоплату в розмірі 10% від вартості товару відповідно до специфікації до договору та 90% вартості товару відповідно до специфікації перед судозаходом товару в порт України.

Ввезення товару відбувалося на підставі специфікації від 18.08.2022 № 15 до договору від 17.10.2019 № 2019/17-10.

Перевезення товару здійснювалось за договором на послуги щодо митно-транспортного, транспортного, портового, складського обслуговування від 01.01.2022 № 01012022/12, укладеного між SAVA-TRANSLOGIC Sp Z o.o та ФОП ОСОБА_1 ; договором на перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні автомобільним транспортом від 01.12.2022 № 1, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Надання послуг перевезення підтверджується актами виконаних робіт, наданих SAVA-TRANSLOGIC Sp Z o.o № від 13.12.22/67, від 21.12.2022 №№ 21122022/4, 21122022/6.

Позивачем здійснено оплату товару по специфікації № 15 до договору від 17.10.2019 № 2019/17-10, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.08.2022 № 1326, від 27.09.2022 № 1335, від 03.10.2022 № 1336, від 12.10.2022 № 1339, від 24.10.2022 № 1343.

ТзОВ «ДЕТ-ЮА» подано митному органу ВМД від 21.12.2022 № 22UA71U5, якою задекларовано ввезення в Україну в митному режимі «імпорт» товару «рукава гумові в асортименті».

Митна вартість декларантом визначена за основним методом (за ціною контракту), яка становить 81445 доларів 44 цента, що складає 2978345 грн. 72 коп. згідно з курсом НБУ на дату декларування.

Митним органом 21.12.2022 направлено на адресу декларанта повідомлення про вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки надані разом із ВМД документи містили розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивачем 22.12.2022 направлено Львівській митниці електронне повідомлення від 22.12.2022 № 11/1 з поданням на підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення таких документів:

- платіжні доручення від 19.08.2022 № 1326, від 27.09.2022 № 1335, від 03.10.2022 № 1336, від 12.10.2022 № 1339, від 24.10.2022 № 1343;

- 2 міжнародні автомобільні накладні CMR Б/н від 19.12.2022;

- договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 19.08.2022 № 19/09/2022;

- рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.12.2022 №№ 103/12/22, 104/12/22;

- довідку про транспортні витрати від 21.12.2021 № 21/12-1;

- зовнішньоекономічний договір від 17.10.2019 № 2019/17-10;

- копію митної декларації країни відправлення від 01.11.2022 № 00954112;

- рахунки SAVA TRANSLOGIC Sp. Z o.o. від 21.12.2022 № 103/12/22 та № 104/12/22 на суму 5637,63 доларів США кожен;

- довідку про транспортні витрати SAVA TRANSLOGIC Sp. Z o.o. від 21.12.2022 № 21/12-1;

- договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 19.08.2022 № 19/09/2022, укладений між ТзОВ «ДЕТ-ЮА» та SAVA TRANSLOGIC Sp. Z o.o.

- акти виконаних робіт, наданих SAVA-TRANSLOGIC Sp Z o.o від 13.12.2022 № 13122022/67, від 21.12.2022 №№ 21122022/4 та 21122022/6.

- договір на перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні автомобільним транспортом від 01.12.2022 № 1, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Окрім того, разом із повідомленням від 22.12.2022 № 11/1 для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем долучено:

- висновок Запорізької ТПП від 22.12.2022 № ОИ-1367;

- прайс-лист QINGDAO HYRUBBERS CO,.LTD від 15.08.2022 № 365/22;

- виписку з бухгалтерської документації стосовно оприбуткування попередньої партії товару, митне оформлення якої було здійснено за ВМД від 01.12.2022 № 22UA15U1, а саме: прибуткова накладна від 01.12.2022 № 2088 та бухгалтерська довідка б/н від 22.12.2022;

- виписку з бухгалтерської документації стосовно оприбуткування попередньої партії товару, митне оформлення якої було здійснено за ВМД від 07.10.2022 UA110090/2022/702994, а саме: прибуткова накладна від 07.10.2022 № ОД00-001648 та бухгалтерська довідка б/н від 30.11.2022.

Відповідачем 22.12.2022 прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2022/100064/2, а саме «рукава гумові у асортименті».

Підставою прийняття вказаного рішенні вказано такі обставини. Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. За результатами опрацювання встановлено, що декларантом надано рахунок на перевезення від 13.12.2022 № 67/1222 на контейнери, де вартість одного контейнера становить 7950 USD. Проте у числових значеннях МД зазначена вартість транспортних витрат заявлена 2650 USD за контейнер. В графі 16 товаротранспортних накладних СМR від 19.12.2022 № б/н зазначено, що перевезення по маршруту Гданськ (Польща) Кривий Ріг (Україна) здійснювалось безпосередньо перевізниками «Попович» та «Кобаль», однак документи, що підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізників до митного оформлення не надавались. Товар імпортується на підставі договору від 17.10.2019 № 2019/17-10. Згідно договору оплата здійснюється шляхом звичайного банківського переказу банківських коштів на рахунок продавця. Згідно наданих платіжних доручень від 19.08.2022 № 1326, від 27.09.2022 № 1335, від 03.10.2022 № 1336, від 12.10.2022 № 1339, від 24.10.2022 № 1343 (наявне посилання на специфікацію № 14, яка до митного оформлення не подавалась), в гр. 70 «призначення платежу» наявне посилання на договір та специфікацію, проте відсутнє посилання на відповідний рахунок чи проформу.

Проведено консультації з декларантом згідно з статтею 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Рішенням від 22.12.2022 № UA209000/2022/100064/2 відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості відповідно до статті 64 МК України.

ТзОВ «ДЕТ-ЮА» використало право на випуск товарів у вільний обіг та здійснило митне оформлення товару за ВМД від 23.12.2022 № 22UA41U3.

Декларант, не погоджуючись із спірним рішенням, звернувся до Львівської митниці 31.01.2023 з заявою № 03/23-104 про скасування рішення про коригування митної вартості від 22.12.2022 № UA209000/2022/100064/2 та надав всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог Львівській митниці, які містились у рішенні від 22.12.2022.

Львівська митниця листом від 07.02.2023 відмовила у скасуванні свого рішення.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини другої статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із частиною другою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно до частини дев`ятої статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно застосував відповідну практику Верховного Суду, зокрема постанову від 13.10.2021 р. у справі № 804/15600/15, в якій зазначено, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Окрім цього, Верховний Суд у цій справі звернув увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 р. у справі № 809/1838/15 зазначив, що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Рішення митного органу про коригування митної вартості товару має бути чітким та зрозумілим, деталізовано описувати виявлені недоліки в документах або роз`яснювати чому ненадання платником податків певних документів унеможливлює визначення митної вартості за основним методом, а також містити посилання на конкретні факти, які є підставою для коригування митної вартості.

У постанові від 04.11.2021 р. у справі № 120/2634/19-а Верховний Суд звернув увагу на необхідність зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Таким чином, вказана норма передбачає, що самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Рішення про коригування митної вартості також повинне містити обґрунтування обраного методу визначення митної вартості товару та підстави для відступлення від методу, застосованого платником податків.

Статтею 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Між тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

При цьому, в оскарженому рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації, якими керувався при визначенні митної вартості товару, окрім номеру та дати взятих за основу митних декларацій.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2020 року справі № 520/7041/19 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Відповідач в апеляційній скарзі покликається на те, що під час митного оформлення контролюючим органом встановлено розбіжності щодо вартості товару, посилаючись на те, що відповідно до рахунку на перевезення від 13.12.2022 № 67/1222 вартість одного контейнера становить 7950 USD, а у числових значеннях митної декларації зазначена вартість транспортних витрат заявлена в сумі 2650 USD за контейнер.

Зі змісту рахунку SAVA TRANSLOGIC Sp Z o.o. на перевезення від 13.12.2022 № 67/12/22 встановлено, що такий складений на морське перевезення за маршрутом Qingdao, (Китай) Гданськ (Польща) трьох морських контейнерів EISU2185958, DRYU2657872, EISU2043104 за коносаментами HYSF/06 та вказаною вартістю 7950 доларів за 1 послугу.

Водночас, декларант разом із ВМД надав митному органу довідку SAVA TRANSLOGIC Sp Z o.o. №21/12-1 від 21.12.2022, відповідно до якої вартість перевезення 1 контейнера складає 2650 доларів.

Вказані розбіжності, на які вказав відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено. Зміст норми статті 53 МК України вказує на те, що митне оформлення товару повинно здійснюватися як у випадку, коли оплата за договором здійснена вчасно, так і у випадку, коли оплата за товар здійснена з порушенням встановлених строків або не сплачена взагалі. При цьому, несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

Стосовно доводів відповідача про відсутність документів, які підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізників щодо перевезення товару по маршруту Гданськ (Польща) Кривий Ріг (Україна), а також щодо відсутності заявки на перевезення та договору про надання транспортних послуг безпосереднім перевізником, що впливає підтвердження витрат на транспортування, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 335 МК України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Проте законом на декларанта не покладено обов`язку щодо надання разом із ВМД документів, що підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізника, заявки на перевезення та договору на надання послуг безпосереднім перевізником.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 335 МК України у встановленому цим кодексом порядку зазначаються відомості про: у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Частиною другою статті 53 МК України встановлено вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а частинами третьою та четвертою цієї ж статті визначено вичерпний перелік додаткових документів, які митний орган має право вимагати у встановленому законом порядку для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів.

Однак документів, що підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізника, заявки на перевезення та договору на надання послуг безпосереднім перевізником у цих переліках законодавцем не визначено.

Крім того, декларантом на підтвердження заявленої вартості транспортування, зокрема на підтвердження оплати морського фрахту за перевезення товарів у трьох морських контейнерах надано рахунок SAVA TRANSLOGIC Sp Z o.o. на перевезення від 13.12.2022 № 67/12/22 та довідку про транспортні витрати SAVA TRANSLOGIC Sp Z o.o. від 21.12.2022 № 21/12-1.

Щодо оплати витрат, пов`язаних із розвантаженням, перевантаженням та обробкою товарів у порту Гданськ (Польща) позивачем долучено: два рахунки SAVA TRANSLOGIC Sp Z o.o. від 21.12.2022 №№ 103/12/22 та 104/12/22 на загальну суму 5637,63 доларів США кожен; довідку про транспортні витрати SAVA TRANSLOGIC Sp Z o.o. від 12.12.2022 № 21/12-1; договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 19.08.2022 № 19/09/2022.

Відтак, ТзОВ «ДЕТ-ЮА» на підтвердження заявленої вартості транспортування у відповідності до вимог частин другої-четвертої статті 53 МК України долучило усі необхідні документи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності доводів апелянта про ненадання до митного оформлення документів, оскільки позивачем дотримано вимоги чинного законодавства щодо надання документів, а відтак, митним органом неправомірно проведено коригування на підставі резервного методу без оцінки додатково наданих документів позивачем.

Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно виснував, що Львівська митниця, як суб`єкт владних повноважень не надала суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, а відтак відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 22.12.2022 № UA209000/2022/100064/2.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відтак рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Апеляційний суд вважає, що приймаючи спірне рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган послався лише на неподання декларантом додаткових документів, не навів при цьому пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Тобто, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

З огляду на те, що декларантом відповідачу надані документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у митного органу були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення всіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог статті 77 КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за ціною договору. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови є протиправними, які слід скасувати.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27.06.2019р. у справі № 803/667/17, від 02.04.2019р. у справі № 809/784/19, від 06.03.2019р. у справі № 809/278/17, від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/1.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 380/8409/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш