Справа № 640/19319/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року м.Київ № 640/19319/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Державної податкової служби у м. Києві з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути податковий борг у розмірі 1 409 088,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними податкового обліку у відповідачки утворилась заборгованість перед бюджетом у вказаному вище розмірі внаслідок невиконання податкового обов`язку по сплаті податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) ПАТ "Укрсоцбанк" фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути вказаний податковий борг у примусовому порядку.

Відповідачка проти задоволення позовних вимог заперечувала, надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому стверджувала, що ПАТ "Укрсоцбанк" не прощено (не анульовано) борг за кредитним договором. Зазначає, податковим органом пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, оскільки податкові -повідомлення рішення винесені відповідачем 12.10.2018, а до суду позивач звернувся 03.11.2022, тобто після спливу 1095 днів. Відповідно такий борг набуває ознак безнадійного податкового боргу у відповідності до вимог п.п. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПКУ.

На виконання вимог частини третьої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України Окружним адміністративним судом м. Києва скеровано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційного служби України у місті Києві та Київській області.

Листом від 21.11.2022 №03-14/113919/22 Відділом повідомлено, що ОСОБА_1 знята з реєстрації з 21.08.2019. При цьому, Відділом не було повідомлено, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На цій підставі, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2022 позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишено без руху.

Питання про відкриття провадження у справі Окружним адміністративним судом міста Києва не вирішувалось.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №640/20970/22 до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу №640/19319/22 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.

Ухвалою суду від 13.01.2023 справу прийнято до провадження суду та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.03.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 25.04.2023.

Представником відповідачки, адвокатом Петренко С.В., подано зустрічну позовну заяву до Головного управління ДПС у м. Києві, в якій позивачка за зустрічним позовом просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 22.10.2018, яким збільшено зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 1 270 117,64 грн.; № від 22.10.2018, яким застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб в сумі 170,00 грн.; № від 22.10.2018, яким застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн.; № від 22.10.2018, яким збільшено зобов`язань з військового збору в сумі 87 620,61 грн.; № від 22.10.2018, яким нараховано пеню в сумі 46 768,17 грн.; № від 22.10.2018, яким нараховано пеню в сумі 3902,32 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивачка зазначила про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та незаконними, оскільки сума податкового боргу, яка нарахована контролюючим органом, є відсутня у зв`язку із скасуванням в судовому порядку рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.11.2017, індексний номер 38219619, за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23449673. Позивач зауважила, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києві від 03.11.2021 у справі 761/46865/17 скасовано незаконну перереєстрацію квартири на Банк ПАТ "Укрсоцбанк". Таким, чином, на думку позивачки за зустрічним позовом, оскільки перехід права власності був незаконним, висновки Акта перевірки від 28.09.2018 за 3937/26-15-42-02-30/ про отримання ОСОБА_1 доходу у розмірі 4 704 139,39 грн. є необґрунтованими, а тому податкові повідомлення-рішення, які прийняті на підставі вказаних висновків, є протиправними та підлягають скасуванню. Стверджує, що жодних додаткових благ позивачка не отримувала, оскільки у даному випадку не мало місця прощення боргу за кредитним договором. Крім того, вказує, що проведення перевірки відбулося з порушенням процедури, оскільки відповідачем не повідомлено позивачку про проведення перевірки належним чином. Наказ на проведення перевірки та повідомлення направлені на адресу, де позивачка не проживала, та повернулися до податкового органу за закінченням терміну зберігання, що суперечить вимогам ст. 42 ПКУ.

Також, зустрічному позову передувало клопотання представника позивачки за зустрічним позовом про поновлення строку звернення до суду з зустрічним позовом, оскільки до січня 2020 року у позивачки за зустрічним позовом не було доступу до своєї квартири та поштової скриньки, куди податковим органом направлялася вся поштова кореспонденція. Також представник позивачки посилається на запровадження у країні карантину та воєнного положення.

Зустрічна позовна заява була зареєстрована Київським окружним адміністративним судом 30.05.2023 та в результаті автоматизованого розподілу передана судді Київського окружного адміністративного суду для розгляду.

Ухвалою суду від 30.05.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із зустрічним позовом та зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження із первісним позовом. Призначено підготовче засідання на 06.06.2023.

Відповідач за зустрічним позовом проти задоволення зустрічного позову заперечував. Надіслав на адресу суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому стверджував, що при проведенні перевірки та винесенні податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві діяло відповідно до вимог Податкового кодексу України. Зазначив, що оскільки згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДПС України в період з 01.01.2017 по 31.12.2017 ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді додаткового блага на загальну суму 4 704 139,39 грн. Таким чином, в порушення вимог п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України, з урахуванням вимог п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України ОСОБА_1 не задекларовано дохід, отриманий у вигляді додаткового блага, що підлягає оподаткуванню за 2017 рік на загальну суму 4 704 139,39 грн., та відповідно занижено та не перераховано до бюджету суму податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 846 745,09 грн. з отриманого доходу у вигляді основної суми заборгованості, анульованої ПАТ "Укрсоцбанк". Разом з тим, перевіркою правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору встановлено, що ОСОБА_1 занизила та не перерахувала до бюджету військовий збір за 2017 рік в розмірі 70 562,09 грн., чим порушила вимоги п.п. 1.2, п.п. 1.3 . 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України. Також, ОСОБА_1 не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік та не надано під час перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального оподатковуваного доходу. А тому податкові повідомлення-рішення є законними та правомірними.

Протокольною ухвалою суду від 06.06.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 12.07.2023.

Протокольною ухвалою суду від 12.07.2023 на підставі ст. 194, 205 КАС України судом постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 09.01.2024 витребувано від ОСОБА_1 завірені належним чином копії договору кредиту №10-29/4885 від 21.12.2007 та іпотечного договору №02-10/42 від 21.12.2007, укладених між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26.01.2024 позовну заяву ГУ ДПС у м. Києві залишено без руху у зв`язку з пропущенням 1095 деного строку на звернення до суду.

Ухвалою суду від 23.02.2024 ГУ ДПС у м. Києві поновлено строк звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 21 грудня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 10-29/4885, відповідно до якого позичальник отримала у тимчасове користування грошові кошти у сумі 252 450 дол. США, зі сплатою 11,75 процентів річних та кінцевим терміном погашення кредитної заборгованості до 20 грудня 2022 року.

Згідно п.1. 2 вказаного договору передбачено, що кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю в забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 10-29/4885 від 21 грудня 2007 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, нерухоме майно, що придбане іпотекодавцем за кредитні кошти, надані іпотекодержателем відповідно до умов договору, яким обумовлено основне зобов`язання, а саме: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2

Згідно п.п.4.5.3. вказаного договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

З рішення Київського апеляційного суду від 21.01.2020 у справі №761/122755/18 вбачається, що за умовами кредитного договору від 21 грудня 2007 року №10-29/4885 ОСОБА_1 отримала в кредит грошові кошти в сумі 252 450 дол. США.

Того ж дня відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І. В., ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1 499 850 грн.

На підставі рішення державного реєстратора Коровайко О.С., філія комунального підприємства Миронівської сільської ради «Результат» у м. Києві, індексний номер: 38219619 від 21 листопада 2017 року, за ПАТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з порушенням умов договору кредиту.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року у справі № 761/46865/17 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк» (, адреса: м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100), Державного реєстратора філії Комунального підприємства Миронівської сільської ради «Результат» Коровайко Оксани Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення- відмовлено. Скасовано рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства Миронівської сільської ради «Результат» Коровайко Оксани Сергіївни від 20.11.2017 року, індексний номер 38219619 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23449673. Припинено право власності Акціонерного товариства «Альфа - Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.01.2024, зробленого на запит суду, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_2 .

З 17.09.2018 по 21.09.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 03.09.2018 №13236 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором ПАТ «Укрсоцбанк» () фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 р.

Копію наказу ГУ ДФС у м. Києві від 03.09.2018 №13236 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки разом з письмовим повідомленням від 04.09.2018 №47063/С/26-15-42-02-27, направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Вказане поштове відправлення було повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою пошти "За закінченням встановленого строку зберігання".

За результатами перевірки складено Акт від 28.09.2018 № 3937/26-15-42-02- 30/ про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 :

- п. 179.1. ст. 179 розділу IV Кодексу з урахуванням вимог п.п.49.18.4 п. 49.18 ст. 40 ПКУ, не подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2017 рік:

- п.п. «а» п. 176.1 п. 176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;:

-п.п.168.2.1 л. 168.2 ст. 168 з урахуванням вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст 164 Кодексу занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017р. в сумі 846 745.09 гривень;

- п.п. 1.2., п.п. 1.3 п. 16і підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2017 рік у сумі 70 562.09 гривень.

На підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення: форма «Р» від 22.10.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 270 117,64 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 423 327,55 грн.; форма «Р» від 22.10.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - військовий збір на загальну суму 88 315,11 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 17 663,02 грн.; форма «ПС» від 22.10.2018 №, яким застосовано штрафні (фінансові: санкції за платежем - податок на доходи фізичних осіб у сумі 170,00 грн.; форма «ПС» від 22.10.2018 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем - податок на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн.

З метою погашення боргу, контролюючим органом направлено на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу від 01.07.2021 №-2659, яка згідно повідомлення про вручення поштового відправлення повернулась за закінченням терміну зберігання.

У листопаді 2022 року податковий орган звернувся до суду з позовом стягненням податкового боргу.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачка звернулася до суду з зустрічним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України). Зокрема, ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV ПК України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Пунктом 116-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 п. 16-1 підрозілу 10 ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК України.

Підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначенні ст. 163 Кодексу, до яких, зокрема, відноситься дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України встановлено, що якщо у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пп. "в" п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як убачається з Акта перевірки від 28.09.2018 № 3937/26-15-42-02- 30/, згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДПС України, в період з 01.01.2017 по 31.12.2017 платник податків - фізична особа ОСОБА_1 , окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримувала доходи як додаткове благо, у вигляді анулювання (прощення) основної суми кредитної заборгованості, анульованої ПАТ "Укрсоцбанк", що підтверджується листом ПАТ "Укрсоцбанк" від 19.07.2018 №05.6-12/79-756.

Тобто, відповідач під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків дійшов висновку, що ОСОБА_1 у 2017 році отримала дохід у вигляді додаткового блага у сумі 4704139,39 грн., який підлягає відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Відповідно до пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

У зв`язку з тим, що позивачем не включено до загального річного оподатковуваного доходу дохід в 2017 році, отриманий у вигляді додаткового блага у сумі 4704139,39 грн., який підлягає відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також не сплачено податок на доходи фізичних осіб за таких доходів ГУ ДПС у місті Києві прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Як встановлено судом, висновки контролюючого органу щодо анулювання (прощення) основної суми кредитної заборгованості, анульованої ПАТ "Укрсоцбанк" перед позивачем сформовані на підставі листа ПАТ "Укрсоцбанк" від 19.07.2018 №05.6-12/79-756, відповідно до якого банк підтверджує, що вказаній у запиті фізичній особі банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) у 4 кварталі 2017 року відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу "126" у вигляді основної кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Банком виконано вимоги п.п. 165.2.17 ПК України щодо повідомлення фізичної особи ОСОБА_1 про прощення (анулювання) основної суми кредитної заборгованості.

Разом з тим, як стверджує представник ОСОБА_1 у відзиві на первісну позовну заяву, отриманий нею дохід у вигляді додаткового блага у сумі 4704139,39 грн. не відповідає дійсності, оскільки наявність вказаного додаткового блага у сумі 4704139,39 грн. виникла внаслідок незаконної перереєстрації квартири, в якій вона проживала ( АДРЕСА_2 ).

Позивачем наголошено на тому, що 15.11.2017 АТ "Укрсоцбанк" всупереч вимогам ст. 37 Закону України "Про іпотеку" без її дозволу задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме - квартири за адресою АДРЕСА_2 , посвідченого державним реєстратором Коровайко О.С., філія комунального підприємства Миронівської сільської ради «Результат» у м. Києві, індексний номер: 38219619 від 21 листопада 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої, другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Як зазначено в частині першій статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Як зазначає позивачка за зустрічним позовом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року у справі № 761/46865/17 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк» (, адреса: м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100), Державного реєстратора філії Комунального підприємства Миронівської сільської ради «Результат» Коровайко Оксани Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення- відмовлено. Скасовано рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства Миронівської сільської ради «Результат» Коровайко Оксани Сергіївни від 20.11.2017 року, індексний номер 38219619 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23449673. Припинено право власності Акціонерного товариства «Альфа - Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.01.2024, зробленого на запит суду, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивач, за якою збереглося право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , не отримувала дохід у вигляді додаткового блага у сумі 4704139,39 грн., що свідчить про помилковість висновків контролюючого органу.

Відтак, доводи податкового органу, що ОСОБА_1 не задекларовано дохід, отриманий у вигляді додаткового блага, що підлягає оподаткуванню за 2017 рік на загальну суму 4704139,39 грн., матеріалами справи не підтверджено, у зв`язку із чим, позивачем не порушено вимог п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Надаючи окремо правову оцінку правомірності прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 22.10.2018 №, яким позивачу нараховані штрафні санкції у сумі 510 грн., суд виходив з наступного.

За змістом норм п. 121.1 ст. 121 ПК України ( у редакції чинній станом на 28.02.2019) незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

З текстів акта перевірки та відзиву на позовну заяву суд встановив, що штрафні санкції у розмірі 510 грн. були застосовані контролюючим органом до позивача у зв`язку із ненаданням ОСОБА_1 до перевірки книги обліку доходів і витрат.

У контексті з наведеним суд враховує те, що за змістом норм п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані, зокрема:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

При цьому, відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України обов`язок щодо ведення книги обліку доходів і витрат встановлений цим Кодексом лише для фізичних осіб - підприємців.

У даному випадку, як вбачається з тексту акта перевірки, позивачка у перевіряємий період перебувала на податковому обліку в органі ДПС як фізична особа, а не особа зі статусом підприємця.

Таким чином, висновки акта перевірки про порушення позивачем вимог п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, пп. «а» п. 176.1 ст. 176 ПК України у зв`язку із неподанням ним до перевірки книги обліку доходів і витрат не відповідають дійсним обставинам справи, а тому є безпідставними. Наведене у свою чергу свідчить про протиправність прийнятого ГУ ДПС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 22.10.2018 № та необхідність скасування такого у судовому порядку.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного податкового законодавства України та підлягають скасуванню, оскільки нарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій, у даному випадку, суперечить нормам чинного законодавства та спростовується встановленими доказами, які наявні у матеріалах справи.

Є безпідставними та відхиляються судом посилання позивача на те, що контролюючим органом було порушено процедуру проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, оскільки позивача не було повідомлено про необхідність надання відповідних документів та початок проведення перевірки, що є грубим порушенням податкового законодавства, оскільки наведені твердження спростовуються наявними в матеріалах справи копіями наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 03.09.2018 №13236 та письмовим повідомленням від 04.09.2018 №47063/С/26-15-42-02-27, які направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Вказане поштове відправлення було повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою пошти "За закінченням встановленого строку зберігання", що вважається належним повідомленням позивача, виходячи з вимог ст.ст. 42,58 Податкового кодексу України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для скасування податкових повідомлень-рішень № від 22.10.2018, № від 22.10.2018, № від 22.10.2018, № від 22.10.2018, № від 22.10.2018, № від 22.10.2018.

Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги про скасування податкових повідомлень- рішень, первісні позовні вимоги ГУ ДПС у м. Києві про стягнення податкового боргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 13420 грн. відповідно до платіжної інструкції про сплату судового збору від 05.03.2023.

Беручи до уваги приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 13420 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю у задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Зустрічний адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ від 22.10.2018, яким збільшено зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 1 270 117,64 грн;

№ від 22.10.2018, яким застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб в сумі 170,00 грн;

№ від 22.10.2018, яким застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн;

№ від 22.10.2018, яким збільшено зобов`язанння з військового збору в сумі 87 620,61 грн;

№ від 22.10.2018, яким нараховано пеню в сумі 46 768,17 грн;

№ від 22.10.2018, яким нараховано пеню в сумі 3902,32 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13420 грн. (тринадцять тисяч чотириста двадцять грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.