Справа № 215/5035/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2024 рокуСправа №215/5035/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -
05.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці про:
- встановлення наявності компетенції (повноважень) Державної служби України з питань праці у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 28.03.2023р вх С-1193-23а виявити невідповідності окремих посадових осіб займаній посади та витребувати Акт НПВ від 14.07.2010, копію листа непрацездатності позивача серії АВЛ № 520964, необхідних для МСЕК, і направити позивачу, та визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати виконати таку процедуру.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2023 справу № 215/5035/23 передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
02.10.2023 справа №215/5035/23 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 02.10.2023 та за результатами автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Вербі І.О.
Ухвалою суду від 09.10.2023 звільнено позивача від сплати судового збору за подання до суду цього позову, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Цією ухвалою суду заяву позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано від відповідача відповідь на заяву від 28.03.2023 вх С-1193-23а.
16.10.2023 від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
27.10.2023 відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Скаргу позивача від 28.08.2023 надіслано для розгляду Держпраці листами Міністерства соціальної політики України 11.04.2023 №3151/0/97-23/311 та від 20.04.2023 №1255/0/196-23. Про зазначені обставини позивачу відомо, оскільки у своїй заяві про витребування доказів він посилається на вхідний номер документа, зареєстрованого в Держпраці. У встановлений ст.18 Закону України «Про звернення громадян» термін, заяву позивача від 28.03.2023 розглянуто та надано відповідь від 25.04.2023. Посилання позивача на те, що він не отримував відповідь Держпраці на скаргу від 28.03.2023 є необґрунтованими, оскільки Закон України «Про звернення громадян» не містить вимоги надіслання відповіді на звернення рекомендованими листами, а наявні докази свідчать, що така відповідь надавалась та була надіслана позивачу. Листом від 25.04.2023 № 635/4/4.2-3B-23а Департамент стратегічного планування та аналітичного забезпечення Держпраці за результатом розгляду звернення позивача від 28.03.2023, надіслане листами Міністерства соціальної політики України від 11.04.2023 та від 20.04.2023, стосовно вжиття заходів щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 02.06.2010 у ПП «ВКіК» (розташованому за адресою: м. Світловодськ, вул. Дружби, 17), та неналежного розгляду його скарги від 13.08.2016 посадовою особою територіального органу Держпраці надав відповідь позивачу. У вказаному листі позивачу було повідомлено, що за результатами розгляду попередніх звернень позивача йому було надано ґрунтовні відповіді про відсутність підстав для вжиття заходів стосовно проведення повторного розслідування вищезазначеного нещасного випадку та поінформовано про те, що відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Також, відповідно до частини третьої статті 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарного проступку. Таким чином, зважаючи на те, що з часу розгляду скарги позивача від 03.08.2016 минуло більше одного року, підстав для вжиття заходів, передбачених статтею 68 Закону України «Про державну службу» в частині порушення дисциплінарного провадження та застосування дисциплінарного стягнення стосовно керівника територіального органу Держпраці у Кіровоградській області немає. Крім того, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2011 у справі № 2-1786/2011 за позовом ОСОБА_1 до ПП «ВКіК» про зобов`язання роботодавця скласти акт про нещасний випадок на виробництві та зміни формулювання звільнення в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили 05.07.2011. Також, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.2019 № 215/4088/18 позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправною діяльності Держпраці, яка виявилась, на думку позивача, у порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду його заяви від 11.03.2018 була повернута позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви. Відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень вказана ухвала набрала законної сили 17.05.2019. крім того, рішенням Дніпропетровського окружного справі від 05.11.2020 у справі №215/4230/20 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Державної служби України з питань праці про визнання бездіяльності протиправною, що виразилась, на думку позивача, у невжитті заходів для забезпечення фундаментального права на соціальний захист, в не направленні за призначенням та не наданні вихідного номера і дати відправки його скарги від 20.04.2020 Управлінню праці Кіровоградської області. Згідно з інформацією, розміщеною у Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення набрало законної 07.07.2022. За викладених обставин, просить відмовити у задоволенні позову.
17.11.2023 позивачем подано клопотання, в якому просив повернути відзив на позовну заяву поданий відповідачем відповідно до ч.2 ст. 167 КАС України, та кваліфікувати такий відзив, як відмову відповідача надати відзив на позов в строк.
17.11.2023 позивач подано заяву про відвід судді Верби І.О., у зв`язку з тим, що на думку позивача, суддя має неналежну професійну спрямованість, зацікавленість у кінцевому рішенні.
Ухвалою суду від 17.11.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верби І.О. визнано необґрунтованою та передано матеріали справи №215/5035/23 для визначення складу суду та вирішення питання про відвід судді Верби І.О.
Ухвалою суду від 22.11.2023 (суддя Златін С.В.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верби Ірини Олександрівни у справі №215/5035/23 відмовлено.
Справу 23.11.2023 передано судді Вербі І.О. для подальшого розгляду.
04.12.2023 розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 751д від 04.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи №215/5035/23 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади судді за її поданням про відставку, ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 28.11.2023 року № 1129/0/15-23.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2023 справу № 215/5035/23 передано на розгляд судді Бухтіяровій М.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 адміністративну справу № 215/5035/23 прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою суду роз`яснено учасникам справи, що розгляд справи починається спочатку, зважаючи на що, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали (в разі необхідності), а позивачу відповіді на відзив протягом п`яти днів з отримання відзиву.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.
07.02.2024 від позивача засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування заявленого клопотання позивачем зазначено, що 23.01.2024 ним отримано ухвалу суду від 11.12.2023 при тому, що 07.11.2023 він отримав відзив і клопотав повернути відзив на позовну заяву відповідно до ч.2 ст. 167 КАС України та призначити розгляд справи в загальному позовному проваджені, оскільки заява від 28.03.2023 вх С-1193-23а має вимогу загладити моральні страждання сумою у 1000 розмірів прожиткового мінімуму, на що суд не звертає увагу, бо «Закон України «Про звернення громадян» помилково зводить тіки до направлення і отримання відповіді та права на подання звернення і не бере до уваги права викривати недоліки в роботі відповідача». Суд не врахував значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів. Тому при цих обставинах недоцільно розглядати справу у спрощеному провадженні.
Розглянувши подане позивачем клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд виходить з наступного.
Частинами 1-3 статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Цим Кодексом визначено виключні категорії спорів, які не можуть бути розглянуті адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, законодавець чітко визначив, що за правилами спрощеного позовного провадження може розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, перелічених у частині 4 статті 12 КАС України та у частині 4 статті 257 КАС України.
Проте, предмет спору у даній справі не віднесений до категорій, перелічених у частині 4 статті 12 КАС України та частині 4 статті 257 КАС України.
Суд зазначає, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (абзац перший підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (частина перша статті 262 КАС України) з усіма правами, наданими сторонам Кодексом адміністративного судочинства України та наведених додатково судом в ухвалі про прийняття справи до провадження.
Позивач не обмежений у своєму праві подавати відповідь на відзив на позовну заяву, пояснення із викладенням своєї позиції щодо суті спору, а також заявляти клопотання та заяви, наводити свої доводи, міркування щодо спірного питання, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань відповідача, та користуватись усіма наданими процесуальними правами учасників справи.
Також, положення КАС України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.
Таким чином, розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами жодним чином не свідчить про порушення принципів верховенства права, законності, рівності всіх учасників адміністративного процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування усіх обставин справи.
При цьому, законодавець не пов`язує законність та обґрунтованість судового рішення з викликом сторін у судове засідання.
Покликання позивача на значимість справи не може бути сприйняте як належний аргумент для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Будь-який спір з огляду на дії позивача щодо його ініціювання є значимими для нього, так само як і для відповідача, оскільки судове провадження має наслідком ухвалення судового рішення, яким вирішується спір між ними. При цьому, суд звертає увагу, що таке судове рішення підлягатиме оскарженню в порядку, визначеному КАС України.
Щодо складності справи, судження позивача щодо цього мають оціночний, тобто суб`єктивний характер.
За викладених обставин, суд вважає, що клопотання позивача про розгляд справи в загальному позовному провадженні необґрунтоване та задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання позивача про повернення відзиву відповідно до ч.2 ст. 167 КАС України, у зв`язку з наявністю процесуальних порушень порядку подання такого відзиву, та кваліфікувати такий відзив, як відмову відповідача надати відзив на позов в строк, суд зазначає наступне.
Відповідно до частині 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно із частиною 2 статті 159, частиною 1 статті 162 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
Отже, відзив є заявою по суті, в якій відповідач викладає свої заперечення проти позову.
Ухвалою суду від 09.10.2023 встановлено відповідачу строк протягом 15-ти днів з дня отримання цієї ухвали для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування разом із доказами надіслання позивачу.
Копію ухвали суду від отримано відповідачем 17.10.2023 та 27.10.2023 відзив зареєстрований в суді.
За змістом відзиву, поданого відповідачем у строк та в порядку, встановленому судом, Державна служба України з питань праці заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову.
Копію відзиву направлено позивачу та отримано 07.11.2023, про що самостійно вказано позивачем у клопотанні від 07.02.2024. При цьому, відзив містить усі необхідні реквізити, про обов`язкову наявність яких вказує частина 1 статті 167 КАС України.
Процесуальних порушень подання відзиву судом не встановлено та матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного, виходячи із завдань адміністративного судочинства, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи в умовах воєнного стану, суд не знаходить правових підстав для повернення без розгляду відзиву відповідача, в якому викладено заперечення проти позову, та вважає за необхідне прийняти відзив, оскільки саме лише не погодження з позицією відповідача не може слугувати підставою для повернення відзиву без розгляду відповідно до частини 2 статті 167 КАС України.
При цьому, позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог статей 257-262 КАС України, а також з урахуванням того, що з 19.02.2024 по 23.02.2024, включно, суддя Бухтіярова М.М. брала участь у підготовці суддів для підтримання кваліфікації, що проводився Національною школою суддів України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , 28.03.2023 звернувся із заявою до Міністра праці та соціальної політики України Оксани Жолнович на неправомірні дії Держгірпромнагляду у Кіровоградській області, в якій просив:
« 1. ініціювати розслідування діяльності начальника Управління Держпраці Кіровоградської області за порушення ст.3, 46 Конституції України
3. розпорядженням зобов`язати начальника Управління Держпраці Кіровоградської області перевірити додержання законодавства на підприємстві ВКіК з питань розслідування зазначеного нещасного випадку з виявленням відповідності окремих посадових осіб займаній посаді.
4.витребувати від ПП ВкіК Акт НПВ від 14.07.10р, належно оформлений та копію листа КЗ «Міська лікарня №7» моєї непрацездатності серії АВЛ №520964 необхідних для МСЕК і направити мені
5. окремим листом надати роз`яснення яким чином зазначені в актах НПВ від 14.07.10р причини настання нещасного випадку спричинили не настання страхового випадку державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві для мене
6. надати запрошення для мене, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду моєї заяви
7. надати належно завірені дві копії цієї моєї заяви з вашими реєстраційними номерами
8. частково загладити мої моральні страждання сумою у 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2684грн. х 1000 = 268400грн
9.направити за призначенням та надати вихідний номер і дату відправки моєї заяви від 28.03.2023 управлінню Держпраці Кіровоградської області
10. направити за призначенням та надати вихідний номер і дату відправки моєї заяви від 28.03.2023 Фонду соціального страхування.
Заяву від 28.03.2023 зареєстровано в Мінсоцполітиці України за вх.С-1193-23а.
Листом від 11.04.2023 №3151/0/97-23/311 Мінсоцполітикою України направлено заяву позивача від 28.03.2023 для розгляду Державній службі України з питань праці.
Листом від 25.04.2023 за №635/4/4.2-ЗВ-23а Департаментом стратегічного планування та аналітичного забезпечення Державної служби України з питань праці на звернення позивача від 28.03.2023 (вх. від 12.04.2023 №С-1193-23а та від 21.04.2023 №1296/23а, надіслане листами Міністерства соціальної політики України від 11.04.2023 №3151/0/97-23/311 та від 20.04.2023 №1255/0/196-23) повідомлено позивачу про розгляд вказаних звернень та надано відповідь наступного змісту:
«Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лице на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За результатами розгляду Ваших попередніх звернень від 25.02.2017 (вх. від 18.04.2017 № С-1485/ДП), від 21.04.2020 (вх. від 11.06.2020 № С-2523-20), від 21.11.2021, надісланого листом Офісу Президента України від 15.12.2021 №22/063719-04 (вх.від 20.12.2021 № C-7087-21), від 16.08.2022, надісланого листом Міністерства соціальної політики України від 01.09.2022 № 3915/0/97- 22/311 (вх. від 01.09.2022 № С-3757-22а), листами Держпраці від 16.05.2017 № 2423/3/9/ЗВ-17, від 19.06.2020 № 4078/2.3/8.1-3В-20, від 22.12.2021 №8461/9/9.2-ЗВ-21, від 06.09.2022 №2821/9.1/9.2-ЗВ-22а, Вам було надано ґрунтовні відповіді про відсутність підстав для вжиття заходів щодо проведення повторного розслідування вищезазначеного нещасного випадку та поінформовано про те що відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Також, відповідно до частини третьої статті 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минув один рік після вчинення дисциплінарного проступку. Таким чином, зважаючи на те, що з 13.08.2016 минуло більше одного року, підстав для вжиття заходів, статтею 68 Закону України «Про державну службу в частині порушення дисциплінарного провадження та застосовування дисциплінарного стягнення стосовно керівника територіального органу Держпраці у Кіровоградській області, немає».
Не погодившись із відповіддю Державної служби України з питань праці на звернення від 28.03.2023 вх.С-1193-23, вважаючи неналежним його розгляд та не спосіб, визначений законодавством, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40 Конституції України).
Закон України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР в редакції на час спірних відносин) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша статті 3 цього Закону).
Визначення «заява (клопотання)» міститься в частині третій статті 3 Закону України «Про звернення громадян» та означає, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393/96-ВР передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із статтею 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За змістом частини першої статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено термін розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що кожен громадянин, в разі порушення його законних прав, має право звернутися органів влади, їх посадових осіб із заявою (клопотанням), пропозицією чи скаргою, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень об`єктивно і вчасно, з перевіркою викладених у них фактів, та повідомити про наслідки розгляду таких заяв (клопотань) з урахуванням їх функціональних обов`язків у порядку та з дотримання умов, визначених Законом України «Про звернення громадян».
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.03.2023 позивач звернувся до Міністра праці та соціальної політики України із заявою на неправомірні дії Держгірпромнагляду у Кіровоградській області, яке супровідним листом від 11.04.2023 №3151/0/97-23/311 надіслано до Державної служби України з питань праці для розгляду за належністю.
Заяву позивача отримано відповідачем 12.04.2023 та зареєстровано за вх.С-1193-23.
Листом від 25.04.2023 за №635/4/4.2-ЗВ-23а Департаментом стратегічного планування та аналітичного забезпечення Державної служби України з питань праці на звернення від 28.03.2023 (від 12.04.2023 вх. №С-1193-23а та від 21.04.2023 №1296/23а) повідомлено позивачу про розгляд вказаних звернень.
Копія листа від 25.04.2023 за №635/4/4.2-ЗВ-23а надіслана позивачу та отримана позивачем і ця обставина не заперечується сторонами.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо змісту отриманої відповіді на заяву від 28.03.2023, зареєстровану за вх.С-1193-23а.
Водночас, як вбачається зі змісту відповіді від 25.04.2023 за №635/4/4.2-ЗВ-23а, позивачеві повідомлено, що за результати його попередніх звернень від 25.02.2017 (вх. від 18.04.2017 № С-1485/ДП), від 21.04.2020 (вх. від 11.06.2020 № С-2523-20), від 21.11.2021, надісланого листом Офісу Президента України від 15.12.2021 №22/063719-04 (вх.від 20.12.2021 № C-7087-21), від 16.08.2022, надісланого листом Міністерства соціальної політики України від 01.09.2022 № 3915/0/97- 22/311 (вх. від 01.09.2022 № С-3757-22а), листами Держпраці від 16.05.2017 № 2423/3/9/ЗВ-17, від 19.06.2020 № 4078/2.3/8.1-3В-20, від 22.12.2021 №8461/9/9.2-ЗВ-21, від 06.09.2022 №2821/9.1/9.2-ЗВ-22а було надано ґрунтовні відповіді про відсутність підстав для вжиття заходів щодо проведення повторного розслідування вищезазначеного нещасного випадку та поінформовано про те, що відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.
Отже, відповідач не надав відповіді по суті заяви від 28.03.2023 за вх.№С-1193-23а, а обмежився посиланням на відповіді щодо інших його звернень від 25.02.2017, від 21.04.2020, від 21.11.2021, від 16.08.2022, тобто фактично відповідачем відмовлено у розгляді його заяви через те, що вона повторна, а питання, порушене у ній, вже розглядалось по суті та було надано ґрунтовну відповідь.
При цьому, не зрозуміло, якої саме заяви позивача від 28.03.2023 стосувались вказані посилання.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що Державна служба України з питань праці надавала відповіді позивачу на його заяви, змістовно аналогічні, поданій 28.03.2023 за вх.С-1193-23а, оскільки належних доказів відповідному не надано, а матеріали справи не містять.
Не містять матеріали справи і докази розгляду і вирішення по суті питань, що викладені у заяві від 28.03.2023 за вх.С-1193-23а, а також надання позивачу ґрунтовної відповіді на них, а відтак посилання у листі 25.04.2023 за №635/4/4.2-ЗВ-23а на положення статті 8 Закону України «Про звернення громадян» про те, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, є цілком безпідставними та необґрунтованими.
За викладених обставин, надана позивачу відповідь від 25.04.2023 за №635/4/4.2-ЗВ-23а є формальною, відповідачем безпідставно не здійснено розгляд заяви від 28.03.2023 за вх.С-1193-23а, чим порушено право особи на об`єктивний розгляд і вирішення його заяви та отримання відповіді на неї у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».
Суд звертає увагу, право на звернення із заявами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб цих органів, їх розгляд у встановлений законом строк з отриманням обґрунтованої відповіді передбачено Конституцією України і не може бути обмежено, в тому числі в умовах воєнного стану.
Органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства та повідомляти громадян про наслідки їх розгляду.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У спірних правовідносинах права позивача порушені саме протиправною відмовою у розгляді заяви від 28.03.2023 за вх.С-1193-23а, а не бездіяльністю відповідача за результатом розгляду такої заяви.
За змістом частини першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмову відповідача у розгляді заяви позивача від 28.03.2023 за вх.№С-1193-23а та зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 28.03.2023 за вх.№С-1193-23а у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 09.10.2023, тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова