Справа № 712/13383/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

розглянувши у в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2023 року про передачу справи за територіальною підсудністю справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2023 року передано справу за територіальною підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та передати справу до Черкаського районного суду Черкаської області за місцем реєстрації позивача (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

12.04.2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишено без руху, оскільки позивачем в позовній заяві зазначено відповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області, що не має статусу юридичної особи та є структурним підрозділом юридичної особи Департамент патрульної поліції. Також позивачем в позовні заяві не зазначено РНОКПП, адрес електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, до позовної заяви не додано копії позовної заяви з додатками для відповідача.

20.12.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків з уточненою редакцією позовної заяви, в якій позивачем зазначено відповідачем по справі - Департамент патрульної поліції, та усунуто інші недоліки позовної заяви, на які звертав увагу суд першої інстанції в ухвалі про залишення без руху позовної заяви.

Приймаючи рішення про передачу справи за територіальною підсудністю, суд першої інстанції дійшов висновку, що дану справу слід передати на розгляд за підсудністю до належного суду (за місцезнаходженням відповідача) Солом`янського районного суду м. Києва, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом за місцем знаходження відповідача, помилково вважаючи належним суд за місцем знаходження структурного підрозділу відповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовну заяву подано із порушенням правил підсудності, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч.1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи - позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що в даному випадку, в позовній заяві, в оскаржуваній постанові серії ДПО 18 № 999732, у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААА № 358635 та у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 20.12.2023 року, ОСОБА_1 вказав своє місце проживання: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, адреса місцезнаходження відповідача, якого позивач зазначив після усунення недоліків позовної заяви, - Департаменту патрульної поліції м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Отже, місце розташування обох сторін не відноситься до територіальної юрисдикції Соснівського районного суду м. Черкаси, а тому позов подано з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Частиною 5 ст. 171 КАС України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі встановлення судом того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 29 КАС України.

У свою чергу, п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України визначено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо фактичного місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , не заслуговують на увагу суду, оскільки зазначена інформація позивачем до суду першої інстанції не подавалася, а була зазначена тільки в апеляційній скарзі.

Крім того, під час подання позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси, позивач скористався своїм правом вибору територіальної підсудності, відповідно до ст. 25 КАС України, і подав позовну заяву за місцем знаходження відповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області, а не за своїм місцем проживання (перебування, знаходження).

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що після усунення недоліків позовної заяви, Управління патрульної поліції в Черкаській області вже не було відповідачем по справі, а тому у суду першої інстанції були законні підстави для передачі даної справи за територіальною підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва, тобто за місцем знаходження відповідача, якого визначив позивач після усунення недоліків, - Департаменту патрульної поліції, а саме: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що матеріали даного адміністративного позову законно передано за підсудністю до належного суду - Солом`янського районного суду м. Києва, тобто, за місцезнаходженням відповідача - Департаменту патрульної поліції, а саме: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено.

Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 25, 171, 308, 310, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2023 року про передачу справи за територіальною підсудністю справи - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 23.02.2024 року