Справа № 580/12549/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року справа № 580/12549/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/12549/23 за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Благовісна 269/105, м.Черкаси, 18002, ) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

27.12.2023 вх. №58611/23 Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, звернувшись до суду з позовом до фізичної-особи підприємця, просить: стягнути з відповідача на користь позивача 9302.76 грн адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2022 році та 1171.8 грн пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій на рахунок позивача за реквізитами: , МФО 899998, р/р НОМЕР_2 .

27.12.2023 суд прийняв позовну заяву Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч.2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог представник позивача зазначає, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2022 року надавав до органу доходів і зборів податкові розрахунки сум отриманого доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого ПДФО та сплаченого ЄСВ податковим агентом, стахувальником без інформації про створення робочих місць та працевлаштування особи з інвалідністю, тому обов`язок виконання нормативу робочих місць за 2022 рік для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем не виконаний, що є порушенням статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та у зв`язку з чим до відповідача застосовані адміністративно-господарські санкції за незайняте робоче місце особою з інвалідністю та пенею за несвоєчасну сплату зазначених санкцій в сумі (9302.76 +1790,75) у сумі 10474.56 грн. На вебпорталі електронних послуг ПФУ розміщений розрахунок суми адміністративно-господарської санкції, що належить сплатити у зв`язку із не виконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у ФОП. Станом на час звернення до суму відповідач нараховану санкцію не сплатив.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач у відзиві від 10.01.2024 вх.1758/24 заперечує проти задоволення позову. Відповідач як ФОП використовував працю найманих працівників у 2022 році: січень 2022 середньооблікова кількість - 8, працівників - осіб з інвалідністю 1; лютий 2022 - середньооблікова кількість - 8; березень 2022 - середньооблікова кількість - 7; в інші місяці 2022 - середньооблікова кількість (прочерки); загально за 2022 -середньооблікова кількість - 2, позаяк з 01.04.2022 позивач не використовував найману працю. Позивач не надав копію відомостей щодо облікової кількості штатних працівників у ФОП за період 2022 року. Відповідач працював у 2022, сплачував єдиний податок як платник третьої групи спрощеної системи оподаткування і наданням звітів до контролюючого органу. У відповідача у 2022 середньооблікова кількість працівників за 2022 рік становить 2 особи, тому дія ч.1 та ч.2 ст.19, ст.20 Закону України від 21 березня 1991 року №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не поширюються на спірні правовідносини.

Відповідач 03.01.2024 отримав особисто адміністративний позов (ідентифікатор 967).

Верховний Суд № 826/9751/14 ЄДРСР 100973142 звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідач повідомив, що з 28.09.2016 перебуває на обліку Головного управління ДПС у Черкаській області як платник податків 2 групи спрощеної системи оподаткування з 01.07.2023.

Суд встановив, що позивач у розрахунку суд доходу (форма затверджена наказом МФУ від 13 січня 2015 року №4 у редакції наказу від 15 грудня 2020 №773) за І квартал 2022 у рядку 101 середньооблікова кількість штатних працівників за січень зазначив 8 осіб, за лютий -8, за березень - 7; за ІІ, ІІІ, ІV квартал 2022 - числове значення у рядку 101 середньооблікова кількість штатних працівників відсутнє.

У розрахунку позивача за 2022 середньооблікова кількість штатних працівників за рік - 8 осіб.

Відповідно до квитанції від 17.04.2023 (додаток до позову) розрахунок сум санкцій розміщений в електронному кабінеті роботодавця.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобов`язані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Положення про Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129 передбачає, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Спеціальним законом, що визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року №875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875). Згідно із ч. 3 ст. 18 Закону №875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 19 Закону №875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення, встановленого частиною першою цієї статті.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне нарахування пені, що обчислюється, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Верховний Суд у постановах від 28.04.2020 у справі № 824/643/18-а та від 21.05.2020 у справі № 520/3919/19 (п.21) зазначає: підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, відмова особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємство, наявність протипоказань за станом здоров`я особи для роботи на відповідній посаді.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI «Про зайнятість населення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону №5067-VI наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316 затверджений Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі - Порядок №316).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 316 форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Підприємства, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом «Про зайнятість населення» та Наказом №316; звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом №875-ХІІ та Порядком №70; у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини 3 статті 119 КЗпП України, починаючи з 19 липня 2022 року за працівниками, які призвані на військову службу зберігається місце роботи і посада, проте не зберігається середній заробіток.

Інструкція зі статистики кількості працівників, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 № 286 (далі по тексту - Іструкція) визначає, що «під час обчислення середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу «враховуються всі категорії працівників облікового складу, зазначені у пунктах 2.4,2.5 цієї Інструкції, крім працівників, які перебувають у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною до досягнення нею віку, передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства, включаючи тих, які усиновили новонароджену дитину безпосередньо з пологового будинку (підпункти 2.5.8 - 2.5.9 Інструкції)». Згідно з пунктом 3.2.2 Інструкції не передбачено неврахування мобілізованих працівників під час обчислення середньооблікової кількості штатних працівників за якими зберігається місце роботи і посада.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Форму № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» роботодавець подає до центру зайнятості (паперову або електронну). Відповідач у додатку до відзиву не надав за 2022 рік таку звітність, проте подання форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» не свідчить про фактичне працевлаштування осіб з інвалідністю та виконання нормативу.

Передбачена ч. 1 ст. 20 Закону №875 міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону №875, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування осіб з інвалідністю, або 2) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону №875, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні особи з інвалідністю, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справах № 817/652/17, № 802/707/17-а.

Відповідно до наказу МФУ від 13.01.2015 № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» (заголовок в редакції наказу від від 15.12.2020 №773) рядок 101 - середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період.

Відповідно до ст.294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи та податкових агентів платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) є календарний квартал (крім податкового періоду податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд встановив, що позивач у розрахунку суд доходу (форма затверджена наказом МФУ від 13 січня 2015 року №4 заголовок у редакції наказу від 15 грудня 2020 №773) за І квартал 2022 у рядку 101 середньооблікова кількість штатних працівників за січень зазначив 8 осіб, за лютий -8, за березень - 7; за ІІ, ІІІ, ІV квартал 2022 - числове значення у рядку 101 середньооблікова кількість штатних працівників відсутнє, проте у розрахунку позивача за 2022 середньооблікова кількість штатних працівників за рік - 8 осіб.

Суд не здійснює перевірку правильності заповнення податкової звітності відповідачем, проте бере до уваги, що позивач як ФОП стверджує, що здійснював діяльність, однак не врахував себе як власника у рідку 101 з визначенням цифрового значення 1 за період квітень- грудень 2022 року.

За даними розрахунку відповідача з урахуванням округлення 8+8+7+0/12=1.91=2 (якщо вважати, що ФОП помилково/необачно не вкличив себе як власника у розрахунок 9+9+8+(1х9 за квітень-грудень)/12=2.92=3 (з урахуванням округлення), то значення у розрахунку позивача за 2022 щодо середньооблікової кількості штатних працівників за рік - 8 осіб не знаходить підтвердження за матеріалами справи, тому відповідно до вимог законодавства санція нараховано немотивовано і безпіставно і не належить до стягнення з відповідача.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Відповідно до частини 1 першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наданий до матеріалів адміністративної справи необгрунтований розрахунок суми адміністративного-господарських санкцій позивачем, що не грунтується на доказах щодо звітного періоду і кількості осіб та зважаючи на доводи відповідача з покликанням на публічну звітність суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України під час задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи статус позивача як органу державної влади - суб`єкта владних повноважень та відсутність доказів судові витрати розподілу не належать.

Керуючись ст.2, 5-16, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю [вул. Благовісна 269/105, м. Черкаси, 18002, РНОКПП 21368023];

відповідач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ].

Рішення суду складене 26.02.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА