Справа № 160/26727/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-2), в якій просить:
-зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи по списку № 1 період навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2001 по 10.01.2005 за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», та зарахувати період роботи за професією «машиніст гірничо виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 03.02.2011 по 26.09.2023 до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, з урахуванням кратності відповідно до роз`яснень Міністерства Соцполітики населення України від 20.01.1992 № 8;
-зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 26.09.2023.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 адміністративна справа розподілена судді Вербі І.О.
Ухвалою суду від 18.10.2023 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору за подання адміністративного позову.
20.10.2023 позивачем усунено недоліки позову.
Цією витребувано у Головного управління ПФУ в Закарпатській області (відповідач-2): заяву позивача про призначення пенсії з доданими до неї документами; розрахунок стажу, який зарахований до пільгового/страхового стажу; пояснення із підтверджуючими доказами щодо періодів, які не зараховані до страхового стажу (у разі такого не зарахування); та у Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області (відповідач-1): заяву позивача про призначення пенсії з доданими до неї документами; рішення, прийняті за наслідками опрацювання документів, отриманих від Головного управління ПФУ в Закарпатській області, направлених після розгляду заяви позивача про призначення пенсії; протоколи (розпорядження).
10.11.2023 від відповідача-2 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 24.10.2023.
04.12.2023 розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 766д від 04.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Ухвалою суду від 11.12.2023 справу прийнято до провадження та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою суду роз`яснено учасникам справи, що розгляд адміністративної справи розпочато спочатку, зважаючи на що, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали (у разі необхідності).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідачами додатково заяв по суті не надсилалось.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзиви не скористався.
09.02.2024 відповідачем-1 подано клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку страхового стажу позивача.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог статей 257-262 КАС України, а також з урахуванням того, що з 19.02.2024 по 23.02.2024, включно, суддя Бухтіярова М.М. брала участь у підготовці суддів для підтримання кваліфікації, що проводився Національною школою суддів України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований паспортом України серії НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
26.09.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (сервісний центр відділу обслуговування громадян №23) із заявою про призначення пенсії за віком (ч.3 ст.114).
Відповідно до розписки-повідомлення до заяви від 26.09.2023 за вх.№6953 долучені наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення/перерахунок пенсії №6953; паспорт НОМЕР_2 ; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №974; інший документ (КПР) від 26.09.2023.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №20 від 03.10.2023 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, підтвердженого в установленому законодавству порядку.

В обґрунтування рішення №20 від 03.10.2023 зазначено наступне.

Вік заявника 37р.1 м.12дн. Заявник працює. Страховий стаж становить 39р.0м.23дн. Пільговий стаж становить 18р.8міс.3дн. За доданими документами до страхового стажу та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Висновок: не має права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 20на дату звернення 26.09.2023 (а.с.45) страховий стаж становить21 рік 02 місяці 28 днів та пільговий стаж за Списком №1 18 років 08 місяців 4 днів, до якого зараховані такі періоди:

-з 24.01.2005 по 25.12.2005 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 0 років 11 місяців 2 дні;

-з 26.12.2005 по 14.10.2010 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 4 роки 9 місяців 19 днів;

-з 15.10.2010 по 27.01.2011навчання за фахом 0 років 3 місяці 13 днів;

-з 28.01.2011 по 02.02.2011 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 0 років 0 місяців 5 днів;

-з 03.02.2011 по 26.09.2023ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в 12 років 7 місяців 24 днів.

За результатами перевірки електронної пенсійної справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ініційовано перегляд рішення про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 .

Листом від 24.10.2023 №0700-0302-9/59573 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перегляд пенсійної справи ОСОБА_1 та врахування зауважень.

За результатами перегляду електронної пенсійної справи рішенням від 30.10.2023 №20 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України №1058-ІV (п.2 ч.1), Закону №1788-ХІІ (ст.14, підземні роботи, професії по постанові №202 (25)) з 26.09.2023 у розмірі 20930,00грн.

Відповідно до протоколу призначення від 30.10.2023 тривалість стажу позивача становить 40 років 0 місяців 23 дні, додаткові роки за Списком №1 19 років 0 місяців 0 днів, в тому числі: роботи підземні, професії по постанові №2022 (25) 25 років 2 місяці 13 днів.

За роздруківкою стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 20 на дату призначення пенсії 26.09.2023 (після перегляду рішення про відмову, а.с.103) страховий стаж позивача становить 40років 0 місяців 0 днів, в тому числі стажу, що дає право на зниження пенсійного віку (роботи підземні, професії по постанові №202 (25)) 25 років 2 місяці 13 днів, до яких зараховано наступні періоди:

- з 01.09.2001 по 31.12.2003 навчання за фахом 2 роки 4 місяці 0 днів;

- з 01.01.2004 по 10.01.2005 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 1 рік 0 місяців 10 днів;

-з 24.01.2005 по 25.12.2005 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 0 років 11 місяців 2 дні;

-з 26.12.2005 по 14.10.2010 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 4 роки 9 місяців 19 днів;

-з 15.10.2010 по 27.01.2011навчання за фахом 0 років 3 місяці 13 днів;

-з 28.01.2011 по 02.02.2011 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 0 років 0 місяців 5 днів;

- з 03.02.2011 по 26.09.2023ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в 12 років 7 місяців 24 дні, з урахуванням кратності 1,25 15 років 9 місяців 23 дн.

Позивач не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії, з не зарахуванням до страхового та пільгового стажу по списку № 1 періоду навчання в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2001 по 10.01.2005, а також щодо зарахування до пільгового стажу за професією «машиніст гірничо-виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 03.02.2011 по 26.09.2023 з урахування кратності, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За змістом частини п`ятої статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі Постанова №202).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №1788-ХІІ визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Отже, положення частини першої статті 14 Закону №1788-ХІІ аналогічного змісту положенню частини третьої статті 114 Закону №1058-IV.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Період навчання здобуття освіти у професійних навчально-виховних закладах підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не погодження з рішенням від 03.10.2023 №20 про відмову в призначенні пенсії з 26.09.2023, щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу по списку № 1 періоду навчання за фахом 01.09.2001 по 10.01.2005 та щодо обрахунку пільгового періоду роботи за професією «машиніст гірничо-виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 03.02.2011 по 26.09.2023 з урахуванням кратності.

В ході судового розгляду справи встановлено, що рішення від 03.10.2023 №20 про відмову в призначенні пенсії переглядалось територіальними органами Пенсійного фонду України, про що свідчать листи від 24.10.2023 №0700-0302-9/59573 «Щодо перегляду пенсійної справи ОСОБА_1 » та від 08.11.2023 №1100-0303-9/59190 «Щодо перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ».

За наслідками такого перегляду рішенням від 30.10.2023 №20 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України №1058-ІV (п.2 ч.1), Закону №1788-ХІІ (ст.14, підземні роботи, професії по постанові №202 (25)) з 26.09.2023 у розмірі 20930,00грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено призначення пенсії позивачу з 26.09.2023, тож спір щодо відмови у призначенні пенсії відсутній між сторонами, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо періоду навчання з 01.09.2001 по 10.01.2005.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 26.01.2005, позивач у періоді з 01.09.2001 по 10.01.2005 навчався у Тернівському професійному гірничому ліцеї та з 24.01.2005 був прийнятий на роботу підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в шахті (записи 1-2, 4).

Згідно із дипломом кваліфікаційного робітника серії НР №25881613, виданого 10.01.2005, додатку до диплому кваліфікаційного робітника 02С №095552, позивач навчався в Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2001 по 10.01.2005 за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок».

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Враховуючи, що працевлаштування позивача підземним електрослюсарем відбулось упродовж 14 днів після здобуття освіти за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», час навчання позивача підлягає зарахуванню в тому числі в стаж роботи за спеціальністю (за фахом).

За розрахунком стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 0на дату звернення 26.09.2023 (а.с.45) загальний страховий стаж становив 21 рік 2 місяці 28 днів.

При цьому період навчання зарахований до страхового стажу частково (лише з 01.09.2001 по 31.12.2003 та з 07.10.2004 по 31.12.2004).

Водночас, за розрахунком стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 0після перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії (а.с.103) страховий стаж становить 22 роки 00 місяців 13 днів, до стажу, в тому числі стажу, що дає право на зниження пенсійного віку (роботи підземні, професії по постанові №202 (25)) зараховані періоди з 01.09.2001 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 10.01.2005.

Отже, період навчання з 01.09.2001 по 10.01.2005 після перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії зарахований повністю, в тому числі до стажу, що дає право на зниження пенсійного віку (роботи підземні, професії по постанові №202 (25)), тобто до стажу за спеціальністю (за фахом), тож спір між сторонами щодо вказаного періоду відсутній, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо періоду роботи з 03.02.2011 по 26.09.2023.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 26.01.2005, позивач у періоді з 03.02.2011 по 31.12.2012 працював підземним машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті; з 01.01.2023 по 01.12.2013 підземним машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті; з 02.12.2013 - машиністом гірничих виїмкових машин підземним 6 розряду з повним робочим днем в шахті.

Відповідно до довідки від 26.09.2023 №974 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів в ній, Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», вона видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому, що він працював повний робочий день на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» шахті «Західна Донбаська», зокрема, у періоді з 03.02.2011 по теперішній час (12 років 07 місяців 24 дні) машиністом гірничих виїмкових машин дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем у шахті, професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, та підтверджена результатами атестації робочих місць.

Між сторонами відсутній спір стосовно того, що професія, яку позивач обіймав протягом спірного періоду з 03.02.2011 по 26.09.2023, є провідною в розумінні ч.3ст.114 Закону №1058-ІV.

У межах спірних правовідносин питання полягає саме у застосунку кратності при обчисленні пільгового стажу 03.02.2011 по 26.09.2023 на посаді машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті.

Суд зазначає, положення статті 14 Закону №1788-ХІІ аналогічного змісту положенню частини третьої статті 114 Закону №1058-IV.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» введений в дію з 01.01.1992 на підставі постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

Згідно пункту 6 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, Академії наук України з залученням галузевих міністерств і відомств, науково-дослідних установ доручено вивчити проблему пільгового пенсійного забезпечення, умови праці в галузях народного господарства та їх відповідність рівню розвитку техніки і технології. Пропозиції щодо удосконалення порядку і умов призначення пенсій на пільгових умовах подати Верховній Раді України до 1 липня 1993 року.

20.01.1992 Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

22.02.1992 на виконання постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 81 від 22.02.1992 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є роз`яснення від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На даний час постанова Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 81 є чинною.

Отже, на час трудової діяльності позивача і наразі діє як роз`яснення № 8, так і постанова Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 81.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу на підземних роботах.

Суд звертає увагу, що посилання в роз`ясненні на статтю 14 Закону N 1788-XII слід застосовувати і при призначенні пенсії за статтею 114 Закону № 1058, оскільки зміст цих статей є тотожним.

З аналізу наведених норм вбачається, що правила кратності полягають у наступному: в разі, якщо особа не має достатньо «підземного» стажу, до нього може додатково зараховуватися інший пільговий стаж. Крім того, «підземний» стаж на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю.

Так, стаж на провідних професіях зараховується до «підземного» із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу, що не відносяться до підземного, із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Наведені правові висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.06.2019 у справі № 333/3704/16-а.

Як вбачається розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 0 (на дату звернення 26.09.2023, а.с.45) період роботи позивача машиністом гірничих виїмкових машин дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем у шахті з 03.02.2011 по 26.09.2023 зарахований до стажу, що дає право на зниження пенсійного віку (роботи підземні, провідні професії (20)), однак без застосування кратності та становив 12 років 7 місяців 24 дні.

Водночас, за розрахунком стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 0 після перегляду рішення про відмову у призначенні пенсії період з 03.02.2011 по 26.09.2023 (ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в) не лише зарахований до стажу, що дає право на зниження пенсійного віку (роботи підземні, провідні професії (20), а й врахований з урахуванням кратності (1,25) та становить 15 років 9 місяців 23 дні (а.с.103).

За таких обставин, матеріалами справи підтверджено зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи машиністом гірничих виїмкових машин дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем у шахті з 03.02.2011 по 26.09.2023 до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, з урахуванням кратності (1,25), тож спір між сторонами в цій частині також відсутній, тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що положення Конституції України гарантують кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах. При цьому, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу особи у спірних правовідносинах.

Водночас, матеріали справи не містять доказів порушеного права позивача з боку відповідачів у спірних правовідносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного способу захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, правові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, площа Народна,4) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова