Справа № 420/5421/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5421/24
УХВАЛА
26 лютого 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії.
Позов підписаний та поданий через систему «Електронний суд» представником позивачів Райзман О.Я.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); чи відповідає заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши позов та надані до нього документи суддя дійшов висновку про наявність підстав для його повернення, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст.3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду (п.8 ч.1 ст.4 КАС України).
Згідно з ч.2 ст.46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути, зокрема, громадяни України.
Частиною 2 ст.43 КАС України встановлено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.
Згідно з ч.1 ст.55 КАС України сторона в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з ч.7 ст.59 КАС України у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (далі ЄСІТС) та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
До позову додана довіреність від 02.02.2023 року, сформована через підсистему «Електронний суд», від імені Глускер П., згідно якої останній доручає Райзман О.Я. представляти його інтереси в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.
Між тим, судом встановлено, що подане електронне доручення (довіреність) від 02.02.2023 року не підписане електронним підписом Глускер П. відповідно до Положення про ЄСІТС та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС.
Відповідно до п.9, 11 розділу XI «Підсистема електронного суду» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року №30 (далі Положення про АСДС), в редакції рішення Ради суддів України №17 від 02.03.2018 року шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет, може уповноважити представника (іншу фізичну особу, що має зареєстрований електронний кабінет) на подання документів від свого імені або від імені довірителя по судовій справі, судовому провадженню або зверненню. Електронні доручення, що підтверджують повноваження підписанта автоматично додаються підсистемою до кожного документу, ним відправленого. Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного повідомлення, встановленої адміністратором форми, автор доручення може його скасувати.
Відповідно до пункту 26 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 року №1845/0/15-21, електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.
Згідно п.30-32 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, користувач ЄСІТС може уповноважити іншого користувача на вчинення дій із використанням Електронного суду в інтересах довірителя, надавши засобами відповідної підсистеми ЄСІТС такому повіреному довіреність в електронній формі відповідно до вимог процесуального законодавства.
Надання довіреності в електронній формі здійснюється засобами Електронного кабінету шляхом створення електронного документа встановленої форми, в якому визначається обсяг повноважень повіреного.
Довіреність в електронній формі, підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя, надає можливість повіреному виконувати визначений довірителем перелік дій засобами Електронного суду. Повірений, якому довірителем видана довіреність в електронній формі із правом передоручення, може надати таку довіреність іншому користувачу на вчинення дій в інтересах довірителя (передоручення).
Всупереч вказаних вимог подана до суду довіреність від імені Глускер П. на ім`я ОСОБА_3 не підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя (самим ОСОБА_4 ).
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі №486/259/21 дійшов висновку, що електронне доручення видається лише за умови його підписання електронним ключем довірителем за допомогою алгоритмів, визначених у підсистемі «Електронний суд».
Таким чином, досліджуючи питання щодо повноважень Райзман О.Я. для звернення до суду в інтересах ОСОБА_4 через підсистему «Електронний суд», суд дійшов висновку щодо недотримання учасниками справи правил створення електронного доручення, як електронного документа для надання йому юридичної сили, оскільки його не було підписано тією особою, від імені якої подається процесуальний документ, що не підтверджує використання власного електронного кабінету довірителя для її формування.
Крім того, до суду не надано будь-яких документів на підтвердження повноважень Райзман О.Я. на здійснення представництва другого позивача Глускер Галини.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підписаний представником позивачів за відсутності належного підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва.
У рішенні від 14.12.2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд встановив, що положення ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.
Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.
Також за практикою Європейського суду з прав людини право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року).
Зокрема, в ухвалі Верховного суду від 25.05.2018 року по справі №826/4872/16 вказано, що Суд вважає за необхідне відмітити, що звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво.
Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає поверненню позивачу на підставі п.3ч.4 ст. ст.169 КАС України.
Керуючись ст.18, 43, 46, 55, 59, 169 КАС України, суддя
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії - повернути позивачу без розгляду.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом
Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк