Справа № 380/12969/23
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 380/12969/23

адміністративне провадження № К/990/4477/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2023, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі №380/12969/23 за позовом Приватного підприємства «Леополісбуд» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

установив:

Приватне підприємство «Леополісбуд» (далі - ПП «Леополісбуд», позивач) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/900030/2 від 21.01.2023; UA209000/2023/900031/2 від 21.01.2023; UA209000/2023/900032/2 від 21.01.2023; UA209000/2023/900033/2 від 23.01.2023; UA209000/2023/900034/2 від 23.01.2023; UA209000/2023/900036/2 від 23.01.2023; UA209000/2023/900037/2 від 23.01.2023; UA209000/2023/900038/2 від 23.01.2023; UA209000/2023/900039/2 від 23.01.2023; UA209000/2023/900040/2 від 23.01.2023; UA209000/2023/900041/2 від 24.01.2023; UA209000/2023/900042/2 від 24.01.2023; UA209000/2023/900044/2 від 25.01.2023; UA209000/2023/900047/2 від 26.01.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 позов задоволено.

17.08.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати, які сплачено позивачем у зв`язку з розглядом справи, а саме: 36 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ПП «Леополісбуд» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 гривень.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 апеляційну скаргу Львівської митниці залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 залишено без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями у справі №380/12969/23, відповідач вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 17.01.2024 та від 29.01.2024 було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

06.02.2024 року до Верховного Суду надійшла втретє подана касаційна скарга Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2023, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі №380/12969/23.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження. Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 року у справі №804/16271/15, від 19.06.2020 у справі №1.380.2019.002044, від 15.08.2019 у справі №826/19400/15, від 04.08.2021 у справі №520/3421/19 та від 15.02.2022 у справі №826/12901/17.

Верховний Суд у своїх ухвалах про повернення раніше поданих касаційних скарг вже звертав увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Крім того, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Також Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що у поданій касаційній скарзі викладено обставини справи, зроблено вказівки на постанови Верховного Суду із загальним посиланням на ухвалення судами рішень з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду пов`язану з критеріями оцінки доказів та висновками здійсненими за результатами їх дослідження. Разом з тим, ним не обґрунтовано, у чому полягає помилковість врахування судами правової позиції Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Формальне посилання на постанови Верховного Суду щодо оцінки того чи іншого аргументу, які до того ж зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Верховний Суд також зауважує, що скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Щодо оскарження додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023, переглянутого судом в апеляційному порядку, Суд зазначає, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення, яким розглянуто справу по суті.

Тому при оцінці касаційної скарги на предмет допустимості касаційного оскарження додаткового рішення, слід застосовувати такий же критерій.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не зазначено жодної з передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав касаційного оскарження додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Приватного підприємства «Леополісбуд» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн.

Натомість доводи касаційної скарги в цій частині зводяться виключно до надання неправильної, як на думку скаржника, правової оцінки встановленим у цій справі обставинам у сукупності з наданими доказами та цитування положень процесуального закону, який регулює підстави й порядок стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що не може бути розцінено Верховним Судом, як належне правове обґрунтування підстав касаційного оскарження, які передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою втретє, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2023, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі №380/12969/23 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов