Справа № 160/32016/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/32016/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Рівна В.В., з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сищик О.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 року в адміністративній справі №160/32016/23 (головуючий суддя першої інстанції Серьогіна О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просила:

- визнати протиправними дiї старшого державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни в межах виконавчого провадження № 73184240 відносно ОСОБА_1 щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 73184240 від 31.10.2023 року, про арешт коштів боржника № 73184240 від 31.10.2023 року, про арешт майна боржника № 73184240 від 31.10.2023 року;

- скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни про відкриття виконавчого провадження № 73184240 від 31.10.2023 року;

- скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни про арешт коштів боржника № 73184240 від 31.10.2023 року;

- скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни про арешт майна боржника № 73184240 від 31.10.2023 року;

- стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.09.2023 року старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марією Василівною, за результатами розгляду заяви про примусове виконання постанови Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області № ЕАС №7142540 від 10.06.2023 року про стягнення штрафу 680,00 грн., відкрито виконавче провадження № 72667433, шляхом винесення відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження. Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження того ж дня старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марією Василівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Вказане виконавче провадження було закінчено 31.10.2023 року з підстав, передбачених п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з тим, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження. Крім того, 31.10.2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 72667433 від 02.09.2023 року, постанову про арешт коштів боржника №73184240 та постанову про арешт майна боржника №73184240. Оскільки вимоги виконавчого документа у виконавчому провадженні № 72667433 були виконані самостійно до відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не проведено жодних стягнень коштів, а відтак і їх розподілу не проводилось.

Враховуючи викладене позивач зазначив, що у зв`язку зі сплатою боргу до відкриття виконавчого провадження, відповідач не повинен був виносити постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення витрат на виконавче провадження, у зв`язку з чим просила суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.121-125).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції винесено з порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що оскільки фактична сплата штрафів відбулась до завершення процедури оскарження та набрання постановами законної сили, тому відсутні підстави для стягнення витрат виконавчого провадження. При прийнятті рішення, суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження від 31.10.2023 року, дата якої є датою закінчення виконавчого провадження фактично того дня не виносилась. Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження, як виконавчий документ зареєстровано постанову про визначення розміру мінімальних витрат від 02.09.2023 року, тому в розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» не є виконавчим документом.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що у постанові відповідача про визначення мінімальних витрат № 73184240, не визначено заходів примусового характеру у вигляді стягнення. При цьому, відповідачем винесено постанову про корегування (виправлення помилки) в постанову про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.09.2023 року № 73184240, що була з початку винесена в межах іншого виконавчого провадження за №72667433, яка у свою чергу не може бути виправлена або змінена за межами вказаного виконавчого провадження.

При цьому, позивач в апеляційній скарзі просить стягнути судовий збір за подання позовної заяви на суму 4294,40 грн., витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на суму 6441,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

На виконанні у Слобожанському відділі державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувала постанова Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області № ЕАС №7142540 від 10.06.2023 року про стягнення штрафу 680,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марією Василівною від 02.09.2023 року відкрито виконавче провадження №72667433.

Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження того ж дня старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марією Василівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 293,00 грн.

Згідно з актом про розрахунок мінімальних витрат виконавчого провадження Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):

- розмір плати за користування АВСП 69 грн., кількість 1 шт., сума - 69 грн.;

- папір офісний А4 0,44 грн., кількість 30 шт., сума 13,20 грн.;

- витрати тюнера для друку 1 аркуша А4 0,10 грн., кількість 30 шт., сума 3,00 грн.;

- простий лист 12,00 грн., кількість 3 шт., сума 36,00 грн.;

- рекомендований лист 23,00 грн., кількість - 5 шт., сума 115,00 грн.;

- рекомендований лист з повідомленням 47,00 грн., кількість 1 шт., сума - 47,00 грн.;

- конверт С-6 0,30 грн., кількість 3 шт., сума 0,90 грн.;

- конверт С-4 1,20 грн., кількість 3 шт., сума 3,60 грн.;

- конверт С-5 0,54 грн., кількість 2 шт., сума 1,08 грн.;

- платіжна вимога 2,70 грн., кількість 1 шт., сума 2,70 грн.;

- платіжне доручення 1,08 грн., кількість 2 шт., сума - 1,08 грн.;

- скоби №10 0,01 грн., кількість 44 шт., сума - 0,44 грн.

Всього разом на суму 293,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни від 31.10.2023 року вказане виконавче провадження було закінчено з підстав, передбачених п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, витрати на виконавче провадження ВП №72667433 залишилися нестягнутими, 31.10.2023 року старшим державним виконавцем в рамках окремого виконавчого провадження винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73184240 щодо виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 72667433 від 02.09.2023 року, а також постанову про арешт коштів боржника №73184240 та постанову про арешт майна боржника №73184240.

Не погодившись з такими рішеннями та діями відповідача, позивач оскаржила їх до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною першою статті 40 цього закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини другої та частини четвертої статті 42 Закону №1404-VІІІ витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, у випадку закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Механізм використання коштів виконавчого провадження визначає Порядок використання коштів виконавчого провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів від 29 квітня 2004 року № 554 (далі Порядок №554).

Згідно з п. 2 Порядку №554 кошти використовуються органами державної виконавчої служби для організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), а саме для оплати:

1) послуг з перевезення, зберігання і реалізації майна боржника;

2) послуг експертів, суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

3) поштового переказу стягувачеві стягнених аліментних сум;

4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

5) розміщення оголошення в засобах масової інформації;

6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення автоматизованої системи виконавчого провадження;

7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби, у тому числі на:

- зарахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (комісія банку);

- виплату винагороди державним виконавцям; придбання службових приміщень та службових житлових приміщень;

- страхування державних виконавців;

- забезпечення працівників органів державної виконавчої служби форменим одягом;

- матеріально-технічне забезпечення діяльності органів державної виконавчої служби (придбання предметів та матеріалів (канцелярського приладдя, обладнання, інвентарю та інших), їх ремонт та обслуговування;

- передплата періодичних, довідкових та інформаційних видань; витрати на транспортні послуги (утримання та оренда транспортних засобів), грошова компенсація за використання державними виконавцями власних транспортних засобів;

- оренда приміщень;

- витрати на послуги поштового зв`язку та послуги зв`язку (доступ до Інтернету, установка телефонів тощо);

- оплату послуг з охорони;

- проведення поліграфічних робіт;

- проведення семінарів;

- оплату службових відряджень та проїзду державних виконавців, у тому числі на придбання проїзних документів;

- оплату комунальних послуг та енергоносіїв;

- придбання основних засобів, комп`ютерних програм та програмного забезпечення;

- поточний та капітальний ремонт службових приміщень;

- сплату судового збору;

- сплату державного мита.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція №512/5).

Фінансування виконавчого провадження визначене розділом VI Інструкції №512/5.

Так, пунктом 2 розділу VI Інструкції №512/5 встановлено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для відкриття виконавчого провадження відносно позивача, став виконавчий документ, а саме: постанова Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області № ЕАС №7142540 від 10.06.2023 року про стягнення штрафу 680,00 грн.

На виконання вказаного виконавчого документа старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марією Василівною, 02.09.2023 року було відкрито постановою виконавче провадження №72667433.

Апеляційним судом встановлено, що виконавче провадження № 72667433 з примусового виконання постанови Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області № ЕАС №7142540 від 10.06.2023 року про стягнення з позивача штрафу 680,00 грн. було закінчено 31.10.2023 року з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з тим, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано строку відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження щодо відкриття не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Так постановою про корегування щодо виправлення недоліків виконавчого документа (про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.09.2023 року АСВП № 72667433) від 08.12.2023 року ВП №73184240, строк перевищено на 70 календарних робочих днів (а.с.75).

На підставі викладеного, відповідачем допущено порушення вимог частини п`ятої статті 26 та частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо винесення виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору та одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи вищезазначені положення та, зокрема, абз.14 пункту 2 розділу VI Інструкції №512/5, якщо у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні, яка підлягає виконанню в загальному порядку як виконавчий документ.

З огляду на викладене, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 73184240 від 31.10.2023 року з примусового виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 72667433 від 02.09.2023 року, відповідач не дотримався вимог Інструкції №512/5 (зокрема, абз.14 пункту 2 розділу VI Інструкції №512/5), Порядку №554 та Закону №1404-VІІІ.

Колегія суддів, дослідивши постанову про корегування щодо виправлення недоліків виконавчого документа (про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.09.2023 року АСВП № 72667433) від 08.12.2023 року ВП №73184240, не погоджується з висновком суду першої інстанції, що внесенні зміни відносяться до недоліків визначених у абз. 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Так, у ВП № 73184240 від 31.10.2023 року відповідачем проведено зміну номеру реєстрації виконавчого провадження на № 72667433 від 02.09.2023 року, що послугувало проведенню зміни дати.

Отже, проведена зміна у ВП №73184240 від 31.10.2023 року безпосередньо впливає на права та обв`язки позивача щодо своєчасного виконання вимог визначних нормативними актами законодавства про виконавче провадження.

Щодо вирішення питання з надання правничої допомоги, апеляційний суд зазначає, що відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат відносяться:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховним Судом в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Згідно частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

Колегія суддів враховує критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України для скасування судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та прийнятті нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/32016/23 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/32016/23 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дiї старшого державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни в межах виконавчого провадження № 73184240 відносно ОСОБА_1 щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 73184240 від 31.10.2023 року, про арешт коштів боржника № 73184240 від 31.10.2023 року, про арешт майна боржника № 73184240 від 31.10.2023 року;

Скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни про відкриття виконавчого провадження № 73184240 від 31.10.2023 року;

Скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни про арешт коштів боржника № 73184240 від 31.10.2023 року.

Скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан Марії Василівни про арешт майна боржника № 73184240 від 31.10.2023 року.

Стягнути з Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Теплична, буд.2, смт. Слобожанське, Дніпропетровська область, 52005) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 4294,40 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири грн. сорок коп.).

Стягнути з Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Теплична, буд.2, смт. Слобожанське, Дніпропетровська область, 52005) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 6441,60 грн. (шість тисяч чотириста сорок одну грн. шістдесят коп.).

Стягнути з Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: вул. Теплична, буд.2, смт. Слобожанське, Дніпропетровська область, 52005) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя А.В. Суховаров

суддя І.В. Юрко