Справа № 280/10862/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року Справа № 280/10862/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсійної виплати шляхом встановлення надбавки за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн. та не застосування автоматичних масових перерахунків відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу;

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу переплати пенсії за період з 01.10.2017 по 31.08.2023 у розмірі 126363,94 грн.;

зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку основного розміру пенсії та доплати за понаднормативний стаж за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 15 % від середньомісячного заробітку, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати та враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії, на підставі ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та у відповідності до Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, та з урахуванням Постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, від 22.02.2021 № 127, від 16.02.2022 № 118, та від 24.02.2023 № 168, починаючи з 01.10.2017 і виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що судовим рішенням від 27.03.2019 по справі № 336/7959/16-а, яке набрало законної сили, вже визначено його право на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що до проведення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду у справі № 336/7959/16-а, розмір пенсії становив: з жовтня 2017 року 8525,77 грн. з грудня 2018 року 8539,27 грн., з березня 2019 року 9857,69 грн., з липня 2019 року 9877,79 грн., з грудня 2019 року 9899,99грн., з травня 2020 року 40643,73 грн., з липня 2020 року 10665,93 грн., з грудня 2020 року 10683,03 грн., з січня 2021 року - 10937,43 грн., з березня 2021 року 12045,35 грн., з липня 2021 року - 12070,85 грн., з грудня 2021 року 12094,85 грн., з березня 2022 року 13261,11 грн., з березня 2023 року 14808,81 грн. Таким чином, на думку позивача, відповідачем безпідставно та без надання будь-яких пояснень було зменшено основний розмір пенсії та розмір пенсійної виплати позивача, а також повністю змінено формулу розрахунку пенсії. Наголошує, що всупереч висновкам суду, викладеним у рішенні від 27.03.2019 по справі № 336/7959/16-а, яке набрало законної сили, відповідач при обчисленні розміру пенсії позивача з урахуванням ч. 2 ст. 56 Закону № 796 без застосування двоскладової формули, починаючи з 30.06.2016 встановив доплату за понаднормовий час у твердому розмірі 629 грн., що не передбачено жодними нормами чинного законодавства України. Більш того, зменшений розмір пенсії встановлено позивачу з 01.10.2017 по 31.08.2023, що призвело до виникнення зі сторони позивача боргу перед ПФУ в розмірі 126363,94 грн. З діями відповідача щодо зменшення розміру пенсійної виплати шляхом встановлення надбавки за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн. та не застосування автоматичних масових перерахунків відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також із діями щодо нарахування переплати пенсії за вказаний період позивач не згоден у повному обсязі, вважає такі дії та рішення відповідача протиправними та такими, що порушують його гарантоване Конституцією та Законами України право на отримання пенсії.

Ухвалою судді від 01.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 05.02.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав відзив, у якому зазначає, що на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 у справі №336/7959/16-а позивачу здійснено перерахунок пенсії та нараховано доплату з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування двоскладової формули, починаючи з 30.06.2016 у розмірі 629 грн. Наголошує, що в ході приведення у 2023 році пенсійної справи позивача у відповідність виникла переплата сум пенсії в розмірі 126363,94 грн за період з 01.10.2017 по 31.03.2023, про що позивача було повідомлено листом від 16.10.2023. При цьому, зауважує, що суми переплати пенсії з позивача не утримувались. Розмір доплати за понаднормовий стаж виплачується позивачу в твердому розмірі 629 грн. Вказує, що позивач отримує пенсію за віком на умовах ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то її перерахунок може проводитися за правилами цього Закону, а положення частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в даному випадку застосуванню не підлягають. Таким чином, вважає, що розмір пенсії позивачу розраховано відповідно до вимог рішення суду, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (1 категорія), що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 26.02.2019, перебуває на обліку в ГУ УПФУ в Запорізькій області з 10.08.1999 та отримує пенсію за віком, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2017 у справі № 336/7959/16-а, серед іншого, зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 30 червня 2016 року у відповідності до п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порівнюючи положення ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення до пенсії понад встановлений мінімальний стаж роботи, має пільговий характер власне щодо тривалості трудового стажу та величини, з якої проводиться розрахунок, при цьому за наявності у пенсіонерів права на тотожні пенсійні виплати за нормами вказаних законів застосуванню підлягають саме положення спеціального характеру, з урахуванням чого позивачу має бути проведено перерахунок пенсії.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 апеляційні скарги Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя вирішено залишити без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2017 у справі № 336/7959/16-а(2-а/336/403/2016) - без змін.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 у справі № 336/7959/16-а заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в справі: визнано протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії позивача на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2017; зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя встановити збільшення до пенсії за віком позивача з 30 червня 2016 року у відповідності до п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування двоскладової формули.

Позивач стверджує, що до проведення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду у справі № 336/7959/16-а, розмір пенсії становив: з жовтня 2017 року 8525,77 грн. з грудня 2018 року 8539,27 грн., з березня 2019 року 9857,69 грн., з липня 2019 року 9877,79 грн., з грудня 2019 року 9899,99 грн., з травня 2020 року 40643,73 грн., з липня 2020 року 10665,93 грн., з грудня 2020 року 10683,03 грн., з січня 2021 року - 10937,43 грн., з березня 2021 року 12045,35 грн., з липня 2021 року - 12070,85 грн., з грудня 2021 року 12094,85 грн., з березня 2022 року 13261,11 грн., з березня 2023 року 14808,81 грн. Однак, в серпні 2022 року позивач отримав пенсію в зменшеному розмірі, а саме: 2770,82 грн.

У зв`язку з приведеним у 2023 році перерахунком пенсії позивача виникла переплата сум пенсії в розмірі 126363,94 грн за період з 01.10.2017 по 31.03.2023, про що позивача було повідомлено листом від 16.10.2023 №0800-0604-8/73992.

27.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив, зокрема надати аргументовані пояснення щодо того, з якої причини управлінням було зменшено розмір пенсійної виплати позивача, та з якої дати.

Листом №18841-18768/Ч-02/8-800/23 від 17.11.2023 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 по справі № 336/7959/16-а здійснено перерахунок та виплату пенсії без застосування двоскладової формули, починаючи з 30.06.2016 у твердому розмірі 629 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Закон України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону № 796 встановлено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2,3,4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII (в редакції на момент призначення позивачу пенсії) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку.

Як передбачено ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України № 796-XII (в редакції з 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Слід зазначити, що Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

У силу ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск: К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кзг + Кзз + ... + Кз„);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати і (доходу) застрахованої особи.

Так, за приписами ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або спеціальним Законом №796-XII. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 20.09.2016 у справі № 1601/12900/12.

При цьому, вбачається що редакція ст. 56 Закону № 796-XII до 11.10.2017 передбачала пільгове нарахування понаднормового стажу без умови призначення пенсії згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Посилання відповідача на приписи ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV як на підставу для зменшення розміру пенсії позивача, не відповідають нормам Конституції та законів України з огляду на наступне.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що правовою підставою для призначення позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС пенсії мало місце в період дії первинної редакції ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII, яка регламентувала пільгове обчислення понаднормативного стажу без обов`язкової умови призначення пенсії на підставі ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV. Далі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 у справі №336/7959/16-а зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя встановити збільшення до пенсії за віком позивача з 30 червня 2016 року у відповідності до п. 2 ст. 56 Закону № 796-XII без застосування двоскладової формули.

Відповідач, перераховуючи пенсію позивача з 01.10.2017 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, керувався нормою ч. 2 ст. 56 наведеного Закону з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії» № 2148-VІІІ від 03.10.2017, згідно якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Відповідно до наданих розрахунків розмір пенсії позивача на 01.03.2023 складає 12959,26 грн., а саме: 25921,75*0,35083=9094,13+50,00+2273,53+627,90+284,70+629,00= 12959,26, де:

- 25921,75 індивідуальна заробітна плата яка врахована для обчислення пенсії з 01.03.2023;

- 0,35083 індивідуальний коефіцієнт стажу (стаж повних 42 роки);

- 9094,13 - основний розмір пенсії;

- 629,00 доплата за понаднормативний стаж;

- 50,00 цільова доплата інвалідам війни 3 групи;

- 2273,90 збільшення за ст. 21 ЗВС Пост. №1381 п. 1;

- 627,90 підвищення інвалідам війни 3 групи (1 кат.);

- 284,70 додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС Пост. №112.

З наведеного розрахунку відповідача вбачається, що надбавка за понаднормативний стаж, яка повинна бути розрахована відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1058-IV та п. 2 ст. 56 Закону № 796-XII встановлена у твердому розмірі 629,00 грн.

Суд вважає, що такий перерахунок пенсії позивача не відповідає нормам законодавства, що діяли на час призначення пенсії позивачу.

Зміст застосованої відповідачем редакції ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, що діє з 11.10.2017, свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме призначення пенсії, а не інших випадків.

При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах ч 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Як встановлено судом вище, пенсію позивачу було призначено до внесення до закону змін, які передбачили цю умову (тобто до 11 жовтня 2017 року), а постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2017 у справі № 336/7959/16-а зобов`язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Отже, вказаним судовим рішенням за позивачем фактично визнано право на перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII в редакції до 11.10.2017.

При цьому, суд зазначає, що ухвалення судового рішення жодним чином не перешкоджає перерахунку пенсії позивача, в даному випадку відповідач у подальшому зобов`язаний був провести перерахунок пенсії та доплати за понаднормовий стаж роботи, оскільки встановлення надбавки за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн. жодними нормативно-правовими актами не передбачено. Належних та достатніх доказів зворотного представником відповідача не надано.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що законодавець у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» не передбачив застереження про те, що зміни, які вносяться до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності вказаними законодавчими змінами.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсійної виплати шляхом встановлення надбавки за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, у вказаній частині позов слід задовольнити.

З огляду на викладені вище обставини, відповідач, на думку суду, під час проведення перерахунку пенсії безпідставно встановив надбавку за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн. для обчислення пенсії та, як наслідок, без належних на те правових підстав нарахував йому заборгованість за період з 01.10.2017 по 31.08.2023 у розмірі 126363,94 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне додатково зауважити, що у розумінні ст. 50 Закону № 1058-IV обов`язковою умовою стягнення надміру виплаченої пенсії є допущення зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Слід зазначити, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту допущення позивачем будь-якого зловживання або подання страхувальником недостовірних даних.

Отже, дії відповідача щодо нарахування позивачу переплати пенсії за спірний період суд визнає протиправними.

Щодо протиправними дії відповідача щодо не застосування автоматичних масових перерахунків відповідно до ст. 42 Закону № 1058-IV позивачу суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи позивача було включено до автоматичного масового перерахунку пенсії, а визнання судом протиправними дій щодо зменшення розміру пенсійної виплати шляхом встановлення надбавки за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн. матиме наслідком відновлення порушеного права позивача на належний розрахунок пенсії та в подальшому її перерахунок, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною оскаржуваних дій.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку основного розміру пенсії та доплати за понаднормативний стаж за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII, збільшивши пенсію на 15% від середньомісячного заробітку, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, суд виходить із такого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання ефективного способу захисту неодноразово розглядалось Європейським судом з прав людини, який, зокрема у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно із наданими до матеріалів справи розрахунками пенсії стаж позивача складає 35 років, тобто надбавка за понаднормативний стаж відповідно до п. 2 ст.56 Закону № 796-XII повинна бути розрахована за 15 років, тобто понад 20 років, як передбачено вище вказаною нормою Закону.

З урахуванням наведеного вище, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки, віям відповідача про нарахування заборгованості позивачу за період з 01.10.2017 по 31.08.2023 у розмірі 126363,94 грн. та діям відповідача щодо зменшення розміру пенсійної виплати шляхом встановлення надбавки за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн., з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, збільшивши пенсію на 15% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.10.2017, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Визначивши належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії з урахуванням автоматичного перерахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача судові витрати у відповідності до ст. 139 КАС України не стягуються.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 шляхом встановлення надбавки за понаднормативний стаж у твердому розмірі 629,00 грн.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нарахування ОСОБА_1 переплати пенсії за період з 01.10.2017 по 31.08.2023 у розмірі 126363,94 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 15 відсотків від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.10.2017, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак