Справа № 140/1993/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/1993/24
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати з 13 серпня 2023 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ); зобов`язання провести з 13 серпня 2023 року нарахування та виплату вказаної грошової допомоги в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Відповідно до частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний подати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

ОСОБА_1 , посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №240/4946/18 (зразкова справа), просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону №796-ХІІ, та зобов`язати нараховувати та виплачувати вказану грошову допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у зразковій справі №240/4946/18 наведені обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: 1) позивач - особа, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та проживає в населеному пункті, жителям якого з 01 квітня 1991 року виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства, відповідно до додатку 2 постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; 2) відповідач - управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, на обліку якого перебуває позивач; 3) предмет спору - нарахування та виплата щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону №796-ХІІ.

Однак в порушення вимог частини четвертої статті 161 КАС України ОСОБА_1 не надав суду ніяких доказів: ні про перебування на обліку в Управлінні соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської районної державної адміністрації (що є однією з умов отримання щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 37 Закону №796-ХІІ), ні про наявність статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI Про судовий збір (далі Закон №3674-VI) встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено ставки судового збору у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-IX Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 грн.

Оскільки позивач подав позов немайнового характеру, тому за пред`явлення позову необхідно сплатити судовий збір у сумі 1211,20 грн (тобто, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Позивач просив звільнити його від сплати судового збору на підставі підпункту г пункту 2 та пункту 3 частини першої, частини другої статті 8 Закону №3674-VI.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з підпунктом г пункту 2 та пункту 3 частини першої статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: позивач є членом малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону №3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, суд може звільнити від сплати, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але єдиною підставою для цього є врахування судом майнового стану сторони. Майновий стан сторони визначається судом з конкретних обставин, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір за звернення до суду. Визначення майнового стану є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Необхідно зауважити, що до позовної заяви позивач не долучив жодних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, який впливав би на спроможність ОСОБА_1 сплатити судовий збір.

Таким чином, відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру. Невмотивоване звільнення від сплати судового збору може вказувати на порушення принципу рівності по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: доказів про перебування на обліку у відповідача, а також доказів про наявність у позивача статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім того, позивачу слід надати докази сплати судового збору у сумі 1211,20 грн або відповідне клопотання про звільнення від сплати судового збору з наданням доказів на підтвердження важкого майнового стану, що дійсно унеможливлює сплату судового збору.

Усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу слід врахувати положення частини першої статті 161 КАС України, відповідно до якої до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява і додані до неї документи будуть повернуті позивачеві без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк