Справа № 240/1930/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1930/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа В.А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

26 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві, у якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до загального стажу період роботи з 08.10.1984 року по 10.10.1985 рік у Хмелесовхозі "Іскра";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи із 30.03.1988 року по 14.11.1989 рік, із 07.09.1990 року по 03.07.1991 рік, із 01.09.1991 року по 30.11.1992 рік у Будівельно - монтажному управлінні № 6 Акціонерного Товариства «Київметробуд», відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 11 від 27.08.2021 року, призначити та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за призначенням пенсії, а саме із 24.10.2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відмова у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії по Списку №1 є неправомірною, оскільки позивач має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку, що підтверджується трудової книжкою, військовим квитком, довідкою №11 від 27.08.2021, наказом про результати атестації робочих місць №181/н від 14.09.1994. Наголошує, що невизнання відповідачем періоду роботи із 30.03.1988 по 19.01.1993 через невірне зазначення посилання на підрозділ Постанови КМ СРСР від 26.10.1991 №10 у довідці від 27.09.2022 №11 порушує право позивача на соціальний захист та отримання пенсії, адже це є формальною неточністю. Стверджує, що до Пенсійного органу було надано всі, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах, документи.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.10.2022 №37 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи із 08.10.1984 по 10.10.1985 у Хмелесовхозі "Іскра", до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 із 30.03.1988 по 19.01.1993 згідно довідки Будівельно-монтажного управління №6 АТ "Київметробуд" від 27.09.2021 №11.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, із 24.10.2022.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

29 січня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційн6ої скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 24.10.2022 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) після досягнення 55 років звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності ГУПФУ в Житомирській області було розглянуто вказану заяву та за результатами розгляду прийнято рішення від 28.10.2022 №37, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У вказаному рішенні зазначено: результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи із 08.10.1984 по 10.10.1986 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 18.10.1984 року, оскільки в трудовій книжці на титульній сторінці зазначене прізвище ОСОБА_2 (рос.мовою), що не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 (рос.мовою). що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. До пільгового стажу по Списку №1 не враховано період з 30.03.1988 по 19.01.1993 відповідно до пільгової довідки від 27.09.2022 №11, оскільки невірно зазначено посилання на підрозділ постанови КМ СРСР від 26.10.1991 №10.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої соціальні права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Законом №1788-XII визначено такі види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років (стаття 2 Закону № 1788-ХІІ).

Згідно із ч.1 ст.9 Закону № 1058-ІУ за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати; 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За загальним правилом, на час виникнення спірних відносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 27 років.

Крім цього, пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статтею 114 Закону №1058-IV.

Так, відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

із 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Відповідно до ч.1 ст.48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Крім того згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі №688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, яки визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до записів у трудовій книжці позивач працював:

із 08.10.1984 (згідно наказу № 90 від 09.10.1984) по 10.10.1985 (згідно наказу № 82 від 10.10.1985) на Хмелесовхозе "Искра"(рос.мовою);

із 12.10.1985 по 29.12.1987 Служба у лавах радянської армії;

із 30.03.1988 (згідно наказу № 136 к від 30.03.1988) по 29.04.1999 (згідно наказу № 147 від 30.04.1999) з повним робочим днем в Будівельно-монтажному управлінні №6 гірноробочим, прохідником, ізолювальником;

із 01.07.2003 (згідно наказу № 5а від 01.07.2003) по 20.08.2004 (згідно наказу № 8к від 20.08.2004);

із 01.07.2005 (згідно наказу № 85/4 від 01.07.2005) по 28.02.2006 (згідно наказу № 120 від 28.02.2006);

із 01.03.2006 (згідно наказу № 6 від 01.03.2006) по 19.10.2006 (згідно наказу № 144 від 19.10.2006);

із 01.11.2006 (згідно наказу № 11 -к від 01.11.2006) по 01.10.2009 (згідно наказу № 10-к від 01.10.2009);

із 02.11.2009 (згідно наказу № 41-к від 02.11.2009) по 04.01.2016 (згідно наказу № 2к від 06.01.2016);

із 18.02.2016 (згідно наказу № 16-к від 18.02.2016) по 19.10.2018 (згідно наказу № 17к від 19.10.2018);

із 01.11.2018 (згідно наказу № 4747 від 08.10.2018) по 26.11.2018 (згідно наказу № 1845 від 26.11.2018);

із 21.03.2019 (згідно наказу № ІБ1 від 21.03.2019) по 01.07.2019 (згідно наказу № ІБ1 від 01.07.2019);

із 15.07.2019 (згідно наказу № 90к від 10.07.2019) по сьогоднішній день.

Вказані записи у трудовій книжці позивача виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ і завірені печаткою роботодавця.

Так, підставою для відмови у призначення пенсії на пільгових умовах, в тому числі, стало неврахування періоду із 30.03.1988 по 19.01.1993 до пільгового стажу по Списку №1 згідно з пільговою довідкою від 27.09.2021 №11, оскільки невірно зазначено посилання на підрозділ постанови КМ СРСР від 26.10.1991 №10.

Натомість, згідно записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 у період із 30.03.1988 по 19.01.1993 працював за професією: "гірноробочий" на підземних роботах з повним робочим днем, "прохідник підземних робіт" з повним робочим днем, "ізолювальник підземних робіт" з повним робочим днем, що передбачені Списком №1.

Слід зазначити, що робота за вказаними професіями у зазначений період підтверджена наявними в матеріалах справи та поданими до пенсійного органу копіями наказів про прийняття, переведення, звільнення, на підставі яких зроблені відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1 .

Окрім іншого, відповідно до довідки №11 від 27.08.2021 та довідки №11 від 27.09.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 за період із 30.03.1988 по 19.01.1993 виконував роботи в підземних умовах з повним робочим днем, за професією, посадою гірником підземних робіт, що передбачена Списком №1.

Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 затверджено Список № 1 розділом І якого передбачено професію гірника підземного підземних робіт, ізолювальника, прохідника, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стосовно незарахування до страхового стажу позивача відповідно до трудової книжки період роботи із 08.10.1984 по 10.10.1986 з підстав невідповідності прізвища на першій сторінці даним паспорта, то колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а стосовно аналогічних правовідносин зазначив, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Тому, саме по собі невірне зазначення роботодавцем підрозділу постанови КМ СРСР у довідці, недоліки у заповненні трудової книжки, не можуть обмежувати право позивача на пенсію на пільгових умовах, і позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на отримання пільгової пенсії за віком за такі помилки роботодавця.

Крім того, виправлення у трудовій книжці у прізвищі позивача було зроблене та завірене провідним інженером з підготовки кадрів "Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів Дніпровського району" ОСОБА_4 , де на даний час працює позивач.

Щодо відсутності результатів атестації робочих місць, то колегія суддів зважає на таке.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.93 № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (далі Порядок №442) від 01.08.1992 №442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду 19.02.2020 року у справі №520/15025/16, зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, відсутність проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, судом першої інстанції вірно враховано, що в матеріалах справи наявна копія наказу №181/н від 14.09.1994 про результати проведення атестації робочих місць Будівельно монтажного управління №6 (в т.ч. гірника підземного).

З огляну на наведені норми чинного законодавства, та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, а тому наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 28.10.2022 №37 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи із 08.10.1984 по 10.10.1985 у Хмелесовхозі "Іскра", до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 із 30.03.1988 по 19.01.1993 згідно довідки Будівельно-монтажного управління №6 АТ "Київметробуд" від 27.09.2021 №11 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, із 24.10.2022.

Як наслідок, судом першої інстанції вірно поновлено порушене право позивача шляхом зобов`язання зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи із 30.03.1988 року по 14.11.1989 рік, із 07.09.1990 року по 03.07.1991 рік, із 01.09.1991 року по 30.11.1992 рік у Будівельно - монтажному управлінні № 6 Акціонерного товариства "Київметробуд", оскільки спірним у даному випадку було незарахування до пільгового трудового стажу період із 30.03.1988 по 19.01.1993 відповідно до пільгової довідки Будівельно-монтажного управління №6 АТ "Київметробуд" №11 від 27.09.2021.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.