Справа № 340/10985/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/10985/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року (суддя Момонт Г.М.) у справі №340/10985/21 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 серпня 2017 року по 30 листопада 2021 року включно;

- стягнути з Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 серпня 2017 року по 30 листопада 2021 року включно в розмірі 523 886,4 гривень (п`ятсот двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят шість гривень сорок копійок) за КВЕД 2112 Грошове забезпечення військовослужбовців.

Підставами позову визначено несвоєчасний розрахунок при звільненні, що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме - виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

стягнуто з Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (м. Кропивницький, вул. Кавалерійська, 17/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 83 700,88 грн (вісімдесят три тисячі сімсот грн 88 коп.).

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що при звільненні позивача з ним не було проведено остаточного розрахунку у повному обсязі, що є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні.

Визначаючи суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд, виходячи з принципу справедливості та співмірності, дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачений позивачу у розмірі 83700,88грн., з урахуванням істотності частки недоплаченої суми при звільненні порівняно із середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач фактично посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував у спірних відносинах положення КЗпП України, який, за позицією відповідача, не розповсюджується на правовідносини щодо проходження військової служби. Також відповідач вказує на те, що при звільнені з позивачем був проведений остаточний розрахунок та виплачено належні йому суми, а той факт, що в подальшому за рішенням суду відповідачем виплачувала позивачу кошти, не може вказувати на те, що у відповідача виник обов`язок по сплаті позивачу компенсації, що передбачена ст..117 КЗпП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Кіровоградському обласному військовому комісаріаті.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 17.08.2017 р. №202 майора ОСОБА_1 , начальника служби захисту інформації Кіровоградського обласного військового комісаріату, звільненого наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 19 травня 2017 року №67 у запас за пунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з 17 серпня 2017 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення (а.с.14).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 р. у справі №П/811/1982/17 адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій; зобов`язано Кіровоградський обласний військовий комісаріат здійснити ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1 ) перерахунок грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій з урахуванням виплаченої суми; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 виплатити ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1 ) перерахунок грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій з урахуванням виплаченої суми (а.с.16-18).

28.09.2018 р. Кіровоградським обласним військовим комісаріатом на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 р. у справі №П/811/1982/17 виплачено ОСОБА_1 52 349,68 грн (а.с.24).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. у справі №340/2770/20 позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо застосування при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 17.08.2017 місяця підвищення (базового місяця) січень 2016 року; зобов`язано Кіровоградський обласний військовий комісаріат нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 17.08.2017, застосувавши для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2009 року, та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.19-23).

30.11.2021 р. Кіровоградським обласним військовим комісаріатом на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. у справі №340/2770/20 виплачено ОСОБА_1 31 351,23 грн (а.с.25).

Порушення строків розрахунку при звільненні стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку щодо можливості застосування до спірних відносин приписів КЗпП України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки спеціальним законодавством, яким врегульовано правовідносини у сфері проходження військової служби, не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців, у зв`язку з чим в даному випадку застосуванню підлягають положення трудового законодавства, якими такі питання врегульовані.

Так, відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції на час звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України (в редакції нга час звільнення позивача) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Отже, щомісячна додаткова грошова допомога військовослужбовцям, передбачена постановою КМУ №889, індексація грошового забезпечення, на які мав право позивач, що підтверджено рішеннями суду, які набрали законної сили, повинні бути виплачені у день звільнення позивача із військової служби, а факт її несвоєчасної виплати є підставою для застосування наслідків, які передбачені ст..117 КЗпП України.

З цих підстав виходив і суд першої інстанції, який стягнув з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпПУкраїни). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

Визначаючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції враховано, що приймаючи до уваги період затримки розрахунку при звільненні з 18.08.2017 по 30.11.2021, що становить 1566 календарні дні, а також середньоденний розмір грошового забезпечення позивача 344,50грн, загальний розмір середнього заробітку за увесь час затримки при розрахунку становить 539 487,0грн, що значно перевищує суму сукупно не виплачених при звільненні позивачу коштів (83700,88грн.) з невиплатою якої у визначений законодавством строк позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

З огляду на очевидну неспівмірність сум середнього заробітку з розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 83 700,88 грн, яка рівнозначна сумі, не виплаченій позивачу при звільненні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спорах вказаної категорії справ обов`язково підлягають застосуванню такі принципи як справедливість та пропорційній відповідальності.

В той же час, суд першої інстанції не звернув увагу на сталу правову позицію Верховного Суду, яка зводиться до того, що при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суди повинні визначати та враховувати істотність частки грошового забезпечення, яке мало бути виплачено на час звільнення позивача та яке не було виплачено в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні.

Тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, враховуючи вказану правову позиція, яка, зокрема, висловлена Верховним Судом у справі №806/2473/18 (постанова від 30.10.2019), у справі №260/348/19 (постанова від 04.09.2020), визначити істотність такої частки у спірному випадку.

Істотність частки складових заробітної плати (грошового забезпечення) в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 83700,88грн. (не виплачені суми грошового забезпечення) / 539487,0грн. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 18.08.2017 року по 30.11.2021 року (1566 днів) х 100 = 15,51 %.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 15,51 % становить: 344,50грн. (середньоденний заробіток позивача) х 15,51 %/100 = 53,43 грн.; 53,43грн. х 1566 (днів затримки розрахунку) = 83 671,38грн.

Таким чином, враховуючи суть спірних відносин, які виникли між сторонами, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 83 671,38грн.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду, в частині визначеного розміру середнього заробітку, змінити.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити частково.

Змінити абз.3 резолютивної частини рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №340/10985/21, виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (м. Кропивницький, вул. Кавалерійська, 17/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 83671,38 грн (вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят одна грн. 38 коп.).

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №340/10985/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 26.02.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк