Справа № 120/7805/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7805/23

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

26 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військова частина НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

З урахуванням заяви про усунення недоліків, позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану" додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за періоди стаціонарного лікування з 28.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2022 по 03.11.2022, з 03.11.2022 по 30.01.2023, а також за період перебування у відпустці для лікування тяжкого поранення за період з 31.01.2023 по 15.03.2023.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшеної до 100000 гривень, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня, а саме за період 01.12.2022 по 31.01.2023 включно, з 15.02.2023 по 15.03.2023 включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 01.12.2022 по 31.01.2023 включно, з 15.02.2023 по 15.03.2023 включно, виходячи з її розміру 100000,00 грн (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Із таким рішенням суду також не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

09 січня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, який не приймається колегією суддів до уваги, оскільки поданий стосовно позивача - ОСОБА_2 та наведені у нього обставини не стосуються розгляду даної справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача - задовольнити частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 26.02.2022 позивач був мобілізований до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2022 №271 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.10.2022 №426 на посаду командира механізованого взводу механізованої роги механізованого батальйону, вважати таким що з 12.10.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою командира 1 механізованого взводу 9 механізованої роти механізованого 3 батальйону.

28.10.2022 близько 12:00, під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Олександрівка Херсонського району Херсонської області, через артилерійський обстріл противника, позивач отримав поранення при безпосередній участі у бойових діях та здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ та яке пов?язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Дана обставина не є спірною та визнається сторонами у справі.

Крім, того, як зазначив представник позивача у відзиві на позовну заяву, обставини отримання позивачем поранення 28.10.2022 підтверджені результатами проведеного службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2022 №1359.

На підставі вказаного наказу військової частиною НОМЕР_1 видано довідку №52/п від 04.01.2023 про обставини отриманої травми старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступних закладах охорони здоров`я:

- з 28.10.2022 по 01.11.2022 в Міській лікарні №5 м. Миколаїв, що підтверджується випискою №4169/547 із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 31);

- з 01.11.2022 по 03.11.2022 в КНП "Міська клінічна лікарня №11" Одеської міської ради, що підтверджується випискою №15780 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 32);

- з 03.11.2022 по 30.01.2023 в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №3210 (а.с. 33).

Також, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 № 31 позивач вибув із місця постійної дислокації військової частини у відпустку за станом здоров`я з 31.01.2023 по 16.03.2023. Підставою для видачі зазначеного наказу, окрім іншого, визначено довідку військово-лікарської комісії №136 від 30.01.2023

Згідно вказаної вище довідки ВЛК від 30.01.2023 за №136 отримана позивачем травма, відповідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007, є травмою тяжкого ступеню (а.с. 9).

Також, 17.02.2023 позивачу було демонтовано апарат зовнішньої фіксації, монтаж поліаксіального стержневого апарату зовнішньої фіксації на праве плече, про що свідчить зміст Довідки ВЛК від 09.03.2023 за №184 (а.с. 11).

Таким чином, у зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (довідкою) військово-лікарської комісії.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за весь період перебування на лікуванні у стаціонарі, а також за період перебування у відпустці для лікування тяжкого поранення, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

В даному ж випадку, обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.01.2023 №52/п та наявними в матеріалах справи перевідним епікризом №1305, виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідками військово-лікарської комісії №136 віл 30.01.2023 та №184 від 09.03.2023.

Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Разом з тим, відповідно до наявної в матеріалах справи картки особового рахунку військовослужбовця №4053 за 01/2022-12/2022 щодо ОСОБА_1 у стовпці 11/2022 вказано, та у графі "Винагорода до рівня 100 тисяч іншим" вказано 9032,26 грн (за дні лікування у жовтні 2022).

У стовпці 12/2022 та у "Винагорода до рівня 100 тисяч іншим" вказано 70 0000 грн (за дні лікування у листопаді 2022) та у графі "Премія захисникам" вказано 30 000 грн, що в загальному становить 100 000 грн як військовослужбовцю, що перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанція, що військовою частиною повністю виплачено додаткову винагороду, збільшено до 100 000 грн за вказаний спірний період з 28.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022 року, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача в цій частині.

Щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за період з 01.02.2023 по 14.02.2023, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 № 31 позивач повернувся з лікування з Військово-медичного центру Південного регіону, місто Одеса з 30.01.2023 року та цим же наказом вибув у відпустку за станом здоров`я на 45 діб з 31 січня по 16 березня 2023 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 № 31 позивач повернувся з лікування з Військово-медичного центру Південного регіону, місто Одеса з 30.01.2023 року та цим же наказом вибув у відпустку за станом здоров`я на 45 діб з 31 січня по 16 березня 2023 року.

Відповідно до картки особового рахунку № НОМЕР_3 за 01/2023-12/2023 щодо ОСОБА_1 у стовпці 03/2023 вказано, та у графі "Винагорода до рівня 100 тисяч утрим. в.збір" вказано 50 000 грн (за 14 днів перебування у відпустці), як військовослужбовцю, що перебуває у відпустці після отримання тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Аналогічне викладене у деталізації за 03/2023.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що військовою частиною повністю виплачено додаткову винагороду, збільшено до 100 000 грн за період з 01.02.2023 по 14.02.2023, що також вказує на безпідставність доводів апелянта в цій частині.

Стосовно періоду з 15.02.2023 по 28.02.2023 та з 01.03.2023 по 15.03.2023, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2023 № 53 вирішено позивача вважати таким, що вибув на лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, місто Вінниця з 15 лютого 2023 року.

Слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач здійснив виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за період з 15.02.2023, що вказує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо визнання такиї дій відповідача протиправними.

В той же час, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2023 № 72 позивач повернувся з лікування з військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 з 09.03.2023 року до оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та приступили до виконання службових обов`язків, залучених до виконання бойових завдань.

З цього дня, позивач припинив лікування та повернувся до виконання службових обов`язків, що, на переконання суду апеляційної інстанції, зумовлює припинення виплати додаткової винагороди позивачу, як військовослужбовцю, що перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини або у відпустці після тяжкого поранення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що період лікування становить з 15.02.2023 по 08.03.2023 року включно, тобто 22 (двадцять два) календарних дні, за які позивач має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, на що не звернув уваги суд першої інстанції при вирішенні даної справи.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст.245 КАС України, колегія суддів лише часткового погоджується з позицією суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 01.12.2022 по 31.01.2023 включно, з 15.02.2023 по 08.03.2023 включно, виходячи з її розміру 100000,00 грн ( сто тисяч гривень ) на місяць, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В частині решти доводів апеляційної скарги позивача колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, в той час як апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат, то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач в своїй апеляційній скарзі не наводить будь-яких мотивів щодо неспівмірності присудженого судом першої інстанції розміру витрат на оплату послуг адвоката в загальній сумі 3500, а відтак колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідній частині не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшеної до 100000 гривень, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня, а саме за період з 01.12.2022 по 31.01.2023 включно, з 15.02.2023 по 08.03.2023 включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 01.12.2022 по 31.01.2023 включно, з 15.02.2023 по 08.03.2023 включно, виходячи з її розміру 100000,00 грн (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.