Справа № 240/27076/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/27076/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Т.О.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

26 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не невиплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168 (далі Постанова №168) у розмірі 100000 гривень на місяць за період з 01.02.2023 по 31.07.2023;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168 (далі Постанова №168) у розмірі 100000 гривень на місяць за період з 01.02.2023 по 31.07.2023.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що він проходить військову службу в Збройних Силах України та з 16 травня 2022 року зарахований до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 . Згідно наказів командира В/ч НОМЕР_1 від 27 листопада 2022 року №240 та командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29 листопада 2022 року №169/дск вибув та прибув до складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з метою виконання службових (бойових) завдань, в м.Краматорськ Донецької області. У період з 29 листопада 2022 року по 31 липня 2023 року виконував бойові завдання у складі зазначених сил та відповідно, вважає, що має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, передбаченої Постановою №168.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначено, що позивач забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), а відтак вважає, що має право на нарахування і виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн. З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у В/ч НОМЕР_2 з 16 травня 2022 року.

27 листопада 2022 року командиром В/ч НОМЕР_1 підписано наказ №240, згідно якого позивач вибув у відрядження до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації в підпорядкування командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " для виконання службових (бойових) завдань із забезпечення фельд`єгерсько-поштовим зв`язком приписаних військових частин та установ з 28 листопада 2022 року.

Згідно наказу командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 29 листопада 2022 року №169/дск позивача визнано таким, що прибув до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з метою виконання службових (бойових) завдань.

Відповідно до наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 липня 2023 року №210/дск позивач уважається таким, що вибув зі складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації проти України до пункту постійної дислокації В/ч НОМЕР_1 з 31 липня 2023 року.

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 01 серпня 2023 року №205 позивач уважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відрядження 01 серпня 2023 року.

Довідкою від 21 серпня 2023 року №683, складеною В/ч НОМЕР_1 підтверджується, що позивач у період з 29 листопада 2022 року по 31 липня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області.

Довідками В/ч НОМЕР_3 -ІІ від 01 грудня 2022 року №313/ОТУЛ/9131д, від 01 січня 2023 року №313/ОТУЛ/10060д та від 01 лютого 2023 року №313/ОТУЛ/117д підтверджується, що позивач у період з 29 листопада 2022 року по 31 січня 2023 року приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримуванні збройної агресії).

Згідно рапортів начальника станції фельд`єгерсько-поштового зв`язку В позивач з 01 лютого по 31 липня 2023 року приймав безпосередню участь у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави.

На підставі зазначених документів командиром В/ч НОМЕР_1 видано такі накази:

1) від 01 грудня 2022 року №205 "Про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 )", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 року за 30 днів;

2) від 01 грудня 2022 року №208 "Про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 )", згідно якого позивачу наказано виплатити за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 70000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за листопад 2022 року за 2 дні (з 29 по 30 листопада 2022 року);

3) від 02 січня 2023 року №2 "Про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 )", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 01 по 31 грудня 2022 року за 31 днів;

4) від 02 січня 2023 року №3 "Про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 )", згідно якого позивачу наказано виплатити за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 70000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за грудень 2022 року за 31 день (з 01 по 31 грудня 2022 року);

5) від 01 лютого 2023 року №23 "Про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 )", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 01 по 31 січня 2023 року за 31 днів;

6) від 02 лютого 2023 року №25 "Про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 )", згідно якого позивачу наказано виплатити за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 70000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за січень 2023 року за 31 день (з 01 по 31 січня 2023 року);

7) від 27 березня 2023 року №49 "Про виплату додаткової винагороди за лютий", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 по 28 лютого 2023 року;

8) від 29 квітня 2023 року №70 "Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 по 31 березня 2023 року;

9) від 13 травня 2023 року №93 "Про виплату додаткової винагороди за квітень 2023 року", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 по 30 квітня 2023 року;

10) від 06 червня 2023 року №115 "Про виплату додаткової винагороди за травень 2023 року", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 по 31 травня 2023 року;

11) від 27 березня 2023 року №49 "Про виплату додаткової винагороди за лютий", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 по 28 лютого 2023 року;

12) від 05 липня 2023 року №135 "Про виплату додаткової винагороди за червень 2023 року", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 по 30 червня 2023 року;

13) від 07 серпня 2023 року №154 "Про виплату додаткової винагороди за липень 2023 року", згідно якого позивачу наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 по 31 липня 2023 року.

Відповідно до довідки про виплату додаткової винагороди від 09 жовтня 2023 року №848 позивачу виплачено додаткову винагороду у таких розмірах:

за листопад 2022 року 34666,67 грн;

за грудень 2022 року 100000,00 грн;

за січень 2023 року 100000,00 грн;

за лютий липень 2023 року 30000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю таких дій щодо виплати додаткової винагороди за період з 01 лютого по 31 липня 2023 року, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що виконання позивачем у період з 01 лютого по 31 липня 2023 року бойових завдань у складі сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн, оскільки позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, а участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях брали саме сили оперативно-тактичного угрупування «Лиман», до складу яких входив і позивач.

Відтак, підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу додаткової винагороди у сумі 100000 грн. за спірний період відсутні.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон України №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Положеннями п.п.2-4 ст.9 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168, у редакції станом на 18 жовтня 2022 року, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Названий пункт постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року №43 (далі Постанова №43), яка набрала чинності 21 січня 2023 року, після слів "перебуваючи безпосередньо в районах" доповнити словами "їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора".

Також у зазначеному пункті закріплено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Слід наголосити, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 Постанову №168 доповнено пунктом 21, згідно якого, у редакції Постанови №43, установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України на деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі Порядок №260).

Відповідно до п.1 розділу І цього Порядку, він визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

На реалізацію положень Постанови №168 наказом Міністерства оборони України "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 25 січня 2023 року №44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за №177/39233, який набрав чинності з 31 січня 2023 року, Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".

Згідно пункту 2 цього розділу на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168 виплачується в таких розмірах:

100000 гривень тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Аналіз наведених положень діє підстави для висновку, що з 01 лютого 2023 року додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн виплачується військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання, а в розмірі 100000,00 грн тим з них, які під час виконання бойових (спеціальних) завдань беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Так, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з рапортів начальника станції фельд`єгерсько-поштового зв`язку В позивач з 01 лютого по 31 липня 2023 року приймав безпосередню участь у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, у зв`язку із чим порушено питання про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що як на підставу для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн у даних рапортах за спірний період зазначено ті ж бойові розпорядження, які відображені у наданому позивачем витязі з журналу бойових дій №230. При цьому, виконання зазначених завдань здійснено у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що відповідає вимогам п.2 Розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом №260 від 07.06.2018 року, як підстава для нарахування та виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що нарахування додаткової винагороди позивачу з 01.02.2023 по 31.07.2023 у збільшеному розмірі до 100 000 грн. відсутні.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.