Справа № 440/12625/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 р. Справа № 440/12625/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2023, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 10.10.23 по справі № 440/12625/23

за позовом Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департамента культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

про зобов`язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Полтавська окружна прокуратура Полтавської області в інтересах держави в особі Департамента культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в якій просить відповідачів упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ № 1768 від 28 грудня 2001 року, укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення - " ОСОБА_11 " на АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року зазначена позовна заява залишена без руху та надано строк на усунення недоліків п`ять днів з моменту отримання ухвали, у зв`язку із невідповідністю останньої вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року позовну заяву Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 10 жовтня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на приписи абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", яким визначено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характер, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Вказав, що предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У вказаному спорі Полтавською окружною прокуратурою заявлено одну вимогу немайнофого характеру - зобов`язання відповідачів укласти охоронний договір на один об`єкт культурної спадщини.

Предметом даного позову є безпосередньо одна матеріально-правова вимога позивача - зобов`язання відповідачів укласти охоронний договір на один об`єкт культурної спадщини. Позивачем не заявлено десять позовних вимог, як зазначив суд першої інстанції.

Правові підстави для укладення охоронного договору є загальними для всіх осіб, які мешкають у одному обєкті культурної спадщини.

Вказаний позов обгрунтовується однорідними обставинами та нормами права, тобто має єдині підстави позову. Той факт, що одна вимога адресується декільком відповідачам не може слугувати підставою для визначення як окремої самостійної вимоги щодо кожного відповідача.

У вказаному випадку має місце адміністративний спір про зобов`язання укласти охоронний договір на одну будівлю за адресою АДРЕСА_1 , яка має статус щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення - "Особняк Дарагана".

Таким чином, позивачем сплачено у повному обсязі судовий збір у сумі 2684,00 грн за заявлену одну позовну вимогу немайнового характеру.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скрагу не скористались.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено судом без руху.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Колегією суддів встановлено, що позов Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області залишено без руху, оскільки сума судового збору за подання вказаного позову складає 26840,00 грн (2684,00 грн х 10), тоді як позивачем сплачено 2684,00 грн, як за одну вимогу немайнового характеру.

За матеріалами справи встановлено, що позивачем на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 04 вересня 2023 року надано заяву, в якій останній зазначив, що звернувся із однією немайновою вимогою, так як законом не заберонено укладання охоронного договору одночасно із всіма власниками об`єкта культурної спадщини. Вважав, що предметом позову є безпосередньо одна матеріально-правова вимога, а саме зобов`язання укласти охоронний договір на один об`єкт культурної спадщини.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що кожний з власників квартир будинку за адресою АДРЕСА_1 є самостійним суб`єктом цивільних правовідносин щодо володіння та розпорядження зазначеним майном, право на яке підтверджується окремими правовстановлюючими документами.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем заявлені декілька позовних вимог, кожна з яких є немайновою та стосується окремого власника частини пам`ятки і може бути заявлена окремо, та при розгляді даного спору по суті дані позовні вимоги будуть оцінюватися стосовно кожної окремої фізичної особи та її частини пам`ятки.

Таким чином, об`єднання позивачем цих вимог в одному позові не може змінити розрахунок судового збору з кожної окремої позовної вимоги немайнового характеру на одну немайнову, оскільки позивачем заявлено вимоги стосовно окремих фізичних осіб - відповідачів, кожна з яких володіє окремою частиною пам`ятки.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Отже, аналізуючи вказану норму права, колегія суддів доходить висновку, що ЦК України не заборонено, а навпаки передбачено можливість укладання договору більш як двома сторонами (багатосторонні договори).

Згідно із частинами першою, третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року №1768, власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Системно аналізуючи Закон України "Про охорону культурної спадщини" та Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини від 28 грудня 2001 року №1768, колегія суддів доходить висновку, що охоронний договір власне спрямований на встановлення режиму використання пам`ятки культурної спадщини (далі пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

Тобто, визначальним в укладанні вказаного договору є вжиття правових заходів для охорони архітектурної спадщини у суспільному житті, збереження пам`ятки та встановлення відповідальності за пошкодження, руйнування або знищення об`єкту пам`ятки культури.

Тоді як, суб`єктним складом охоронного договору може бути з однієї сторони суб`єкт владних повноважень, а з іншої власник або власники пам`ятки. Тобто, законодавцем не заборонено укладання вказаного договору більш як двома сторонами (багатосторонні договори), прямих заборон щодо укладання відповідачами (всіма власниами одночасно) з Департаментом культури, молоді та сім`ї, норми права, що регулюють вказані правовідноини не містять.

З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, відповідно керівником Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в повному обсязі сплачено судовий збір за подання даного позову.

Таким чином, враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про наявність підстав для повернення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що судом першої інстанції під час постановлення ухвали від 10.10.2023 порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 скасуванню, а справа №440/12625/23 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 по справі № 440/12625/23 - скасувати.

Справу №440/12625/23 за позовом Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Департамента культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова