Справа № 344/22536/23
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/40/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ №8135827 від 13.11.2023 року в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ №8135827 від 13.11.2023 року в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.11.2023 року Серія EAT № 8135827, ОСОБА_1 - притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Вважає зазначену постанову такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства України та за наслідком неповного з?ясування обставин справи, з огляду на наступне. Як вбачається з оскаржуваної постанови, 13.11.2023 року водій керував тз з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9.в ПДР - керування водієм т/з з номерним знаком, повернутим чи неосвітленим. Позивач не вчиняв 13.11.2023 року жодних порушень Правил дорожного руху та рухався керуючи транспортним засобом виключно в межах таких правил. До оскаржуваної постанови не долучено жодного доказу, який би вказував на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не зазначено про те, що під час розгляду адміністративної справи такий заперечував щодо порушення ним Правил дорожнього руху, мотивів таких заперечень. Просив скасувати постанову серії ЕАТ №8135827 від 13.11.2023 року в справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідачів судові витрати.

18.12.2023 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Не погоджуючись із доводами та вимогами позивача, представник відповідача покликається на те, що оскаржувана постанова відповідає вимогам закону. За п.2.3.а ПДР перед виїздом для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Інспектор виявивши ТЗ який рухався з порушенням ПДР, подав сигнал та зобов`язав зупинитися водія ТЗ. В ході спілкування з водієм, інспектором було виявлено, що окрім того, що під час руху тз були вимкнені фари ближнього світла та не горів правий задній поворот, на ТЗ позивача, в темну добу пори не освітлюються державні номерні знаки. Крім того надіслали на адресу суду відеофіксацію події, яка здійснена на відеореєстратор працівника поліції (а.с.22-28).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позов.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із оскаржуваної постанови Серія ЕАТ №8135827 від 13.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складеної інспектором УПП в Івано-Франківській області сержантом поліції Ганзюк М.М. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. за те, що 13.11.2023 року о 21.42 год. в м.Коломия, вул.Івасюка, 24 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Megane", д.н.з. НОМЕР_1 з не освітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України (керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий ), чим порушивп. 2.9 «в» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Пунктом п. 2.9 «в» ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Позивач зазначає, що 13.11.2023 року він жодних порушень ПДР не вчиняв.

Проте, суд вважає наведені доводи позивача необгрунтованими, виходячи із матеріалів відеозапису події з нагрудної камери поліцейського, що були долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву, із яких об`єктивно вбачається, що номерний знак на транспортному засобі, яким керував позивач не підсвічувався.

Крім того, долученим до справи відеозаписом події встановлено, що поліцейським дотримано процедуру складання постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

Відтак, суд вважає, що доводи позивача зводяться до незгоди із оскаржуваною постановою відповідача та зазначеними у ній фактичними обставинами адміністративного правопорушення, оскільки позивачем не доведено протиправність оскаржуваної постанови відповідача, а доводи позивача об`єктивно спростовуються відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського.

Разом із тим, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі №520/2261/19, викладений у постанові від 25.06.2020, де Судом зазначено, що доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України поклав обов`язок доказування на позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 в справі №760/2846/17; постанові Верховного Суду від 14.02.2018 в справі №536/583/17, де обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака,з номерним знаком,що неналежить цьомузасобу абоне відповідаєвстановленим зразкамабо вимогам,з номерним знаком,закріпленим у не встановленому для цього місці,перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими),з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію,забрудненим номерним знаком,якщо така забрудненість недає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, що тягне за собою накладення штрафу сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1190 грн.

При цьому, як слідує із оскаржуваної постанови, що відповідачем накладено адміністративне стягнення на позивача у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

З приводу того, що в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено місце вчинення првопорушення "м.Коломия", то суд вважає вважає, що дане зазначення є опискою. Крім того, позивачем не заперечується, що подія відбулась у м.Івано-Франківську, що підтверджено, в тому числі і відеозаписами.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 в справі №459/1801/17.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язуєсуди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб, накладене відповідачем адміністративне стягнення обране у виді та розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх необгрунтованістю.

Крім того, зважаючи на відмову в задоволенні цього позову, підстав для розподілу судових витрат (сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу) в порядку статті 139 КАС України суд не вбачає.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 6, 8, 9, 10, 77, 78, 90, 139, 140, 242-246, 249, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ №8135827 від 13.11.2023 року в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 27.02.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.