Справа № 260/1618/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 260/1618/19 пров. № А/857/13537/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Затолочного В. С., Качмара В. Я.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі №260/1618/19 за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування матеріальної шкоди,-

суддя в 1-й інстанції Дору Ю. Ю.,

дата ухвалення рішення 05 червня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 14 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" звернулося в суд з позовом до відповідачів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз у бік економічно обґрунтованого у період з 2014 по вересень 2019 року, стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз - ,62 грн; майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз - 98057527,90 грн інфляційних втрат; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз - 38218491,44 грн трьох відсотків річних.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідно до ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженими постановою НКРЕКП від 13 січня 2010 року №12 (діяли до 26 березня 2017), ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленим НКРЕ тарифом. Тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензіатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕ. Тариф встановлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності (п.3.8 Ліцензійних умов). Згідно із приписами Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року №201 (діють з 26 березня 2017 року) суб`єкт господарювання надає послуги розподілу природного газу за тарифами, що встановлені НКРЕКП та використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу (річної планової виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням (п. 2.2. Ліцензійних умов). Зазначає, що встановлений НКРЕКП для АТ «Закарпатгаз» тариф впродовж 2014 - 2019 років був дискримінаційним, не передбачав компенсації всіх необхідних для Товариства витрат, включених до його структури, є економічно необґрунтованим та позбавляє Товариство гарантованого нормативно-правовими актами НКРЕКП права здійснювати беззбиткову господарську діяльність із розподілу природного газу. Звертає увагу на те, що позивач неодноразово звертався до НКРЕКП з листами та заявами про перегляд тарифу, у відповідності до чинних на дату подання таких заяв методик визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, із долученням всіх необхідних розрахунків, визначених діючими методиками, однак відповідачем не надіслано ні відмови у розгляді заяви, ні повідомлень про необхідність надання додаткових матеріалів чи додаткового вивчення документів, ні повідомлень про необґрунтованість наведених розрахунків витрат, що свідчить про бездіяльність відповідача. На думку апелянта, відповідач дискримінаційною тарифною політикою створив дискримінаційні умови господарювання для позивача порівняно з власником природного газу та Оператором газотранспортної системи та внаслідок таких дій НКРЕКП у позивача росте заборгованість з незалежних від дій та волі позивача причин, що ставить його та вказаних суб`єктів ринку в нерівні умови господарювання за договорами на придбання природного газу та на його транспортування. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу операторам газорозподільних систем в т.ч. АТ «Закарпатгаз» належить до виключних повноважень НКРЕКП. Вказує, що апелянт по суті не погоджується з рівнем тарифу, встановленого постановами НКРЕКП від 30 грудня 2013 року №1808; від 30 квітня 2014 року №587; 03 березня 2015 року №510; від 30 червня 2015 року №1895; від 24 вересня 2015 року №2392; від 29 грудня 2015 року №3167; від 24 березня 2016 року №428; від 27 вересня 2016 року №1617; від 15 грудня 2016 року №2286; від 28 березня 2017 року №356 та від 29 червня 2017 року №843, однак скаржник не оскаржував жодну з вищенаведених постанов НКРЕКП, зокрема, з підстав їх економічної необґрунтованості. Вказує, що кожна нова заява про встановлення тарифу, що подавалась скаржником до НКРЕКП містила нові розрахунки статей витрат тарифу; із новою заявою ліцензіат надає відповідні пояснення та обгрунтування щодо кожної зі статей витрат, а також надає відповідні підтверджуючі документи, з урахуванням динаміки зростання ціни газу на покриття ВТВ, рівень заробітної плати та інших витрат скаржника, що зумовлює необхідність подання з кожною новою заявою оновленої (відмінної) інформації, при цьому з кожною наступною заявою про перегляд тарифу з іншими показниками втрачає актуальність попередньо подана заява. Крім того, щодо розрахунку заявлених до відшкодування сум та її документального підтвердження, то відповідач звертає увагу на те, що оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП (газодобувне підприємств), ВБГ(виробники біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел), оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах. Отже, оператор газорозподільної системи має право вільно обирати джерела закупівлі природного газу для забезпечення господарської діяльності в тому числі для покриття фактичних втрат і виробничо-технічних витрат природного газу. Однак згідно з поданої ліцензіатами форми звітності (зокрема, форми №8в - НКРЕКП - газ моніторинг (місячна)) за І - III квартати 2019 року AT «Закарпатгаз» не закуповувало природний газ для ВТВ у повному обсязі, вводячи газотранспортну систему в небаланс. Таким чином, оператор ГРМ має сплатити вартість врегулювання добових небалансів відповідно до договору транспортування природного газу, сплативши при цьому ціну вищу, ніж ринкова, тому заявлені до стягнення з бюджету суми нібито спричиненої майнової шкоди економічно необгрунтовані. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача (апелянта) Ландовська М. В. судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) Вишневська Г. С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідач - Державна казначейська служба України у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі представника за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз є підприємством, що здійснює господарську діяльність із розподілу природного газу в межах території Закарпатської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ ОГС Закарпатгаз, на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ліцензії (згідно з рішенням від 23 грудня 2010 року №1905; згідно з рішенням від 19 березня 2015 року №812, переоформленої відповідно до постанови від 01 вересня 2015 року №2248; згідно з постановою від 29 червня 2017 року №843).

Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю НКРЕКП щодо встановлення для Приватного акціонерного товариства АТ ОГС Закарпатгаз економічно обґрунтованого тарифу на послуги з розподілу природного газу за період 2014-2019 років, оскільки відповідачем-1 не включено компенсацію всіх необхідних для товариства витрат, включених до структурного тарифу, звернувся до суду із позовом. Як вказав позивач, через неправомірні дії НКРЕКП, які полягали у бездіяльності з перегляду тарифу у бік економічного обґрунтованого для AT ОГС Закарпатгаз. Позивач вважає, що встановлений НКРЕКП для АТ ОГС Закарпатгаз тариф впродовж 2014 - 2019 років був дискримінаційним, не передбачав компенсації всіх необхідних для Товариства витрат, включених до його структури, тому такий є економічно необґрунтованим та позбавляє Товариство гарантованого нормативно-правовими актами НКРЕКП права здійснювати беззбиткову господарську діяльність із розподілу природного газу.

Судом першої інстанції встановлено, що у період 2014 2019 років позивач звертався із заявами до НКРЕКП щодо встановлення економічно обгрунтованих тарифів на постачання та розподіл природного газу, зокрема 19 травня 2017 року; 01 вересня 2017 року; 06 грудня 2017 року; 14 березня 2018 року; 16 серпня 2018 року; 10 січня 2019 року; 28 лютого 2019 року.

До поданих заяв позивачем зокрема було подано: копію ліцензії ПА Т Закарпатгаз серії АВ №507351, копію ліцензії ПАТ Закарпатгаз серії АЕ №295549, копію ліцензії ПАТ Закарпатгаз, переоформленої рішенням НКРЕКП №2248 від 01 вересня 2015 року, копію договору купівлі-продажу природного газу №ЗК-В-02-2015-155/7 від 30 вересня 2015 року, копії актів приймання-передачі природного газу по договору купівлі-продажу природного газу №13-235-В від 04 січня 2013 року; від 31 січня 2014 року, від 28 лютого 2014 року, від 31 березня 2014 року, від 30 квітня 2014 року, від 31 травня 2014 року, від 30 червня 2014 року, від 31 липня 2014 року, від 31 серпня 2014 року, від 30 вересня 2014 року, від 31 жовтня 2014 року, від 31 листопада 2014 року, від 31 грудня 2014 року, від 28 лютого 2015 року, від 31 березня 2015 року, від 30 квітня 2015 року, від 31 травня 2015 року, від 30 червня 2015 року, від 31 липня 2015 року, від 31 серпня 2015 року, від 30 вересня 2015 року; від 30 листопада 2015 року; від 31 грудня 2015 року, копії актів приймання-передачі природного газу по договору купівлі-продажу природного газу від 04 січня 2013 року №13-234-В: від 31 січня 2014 року, від 28 лютого 2014 року, від 31 березня 2014 року, від 30 квітня 2014 року, від 31 травня 2014 року, від 30 червня 2014 року, від 31 липня 2014 року, від 31 серпня 2014 року, від 30 вересня 2014 року, від 31 жовтня 2014 року, від 30 листопада 2014 року, від 31 грудня 2014 року, від 31 січня 2015 року, від 28 лютого 2015 року, від 31 березня 2015 року, від 30 квітня 2015 року, від 31 травня 2015 року, від 30 червня 2015 року, від 31 липня 2015 року, від 31 серпня 2015 року, від 30 вересня 2015 року, копії актів приймання-передачі природного газу по договору купівлі-продажу природного газу від 31 грудня 2014 №ЗК-ВТВ-02-2015-83: від 31 січня 2015 року, копії актів приймання-передачі природного газу по договору купівлі-продажу природного газу від 30 вересня 2015 року №ЗК-В-02-2015-155/7: від 31 жовтня 2015 року, від 30 листопада 2015 року, від 31 грудня 2015 року, копію договору на транспортування природного газу 17 грудня 2015 року №, копії актів надання послуг балансування обсягів природного газу за період січень-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, копії актів врегулювання щодобових небалансів за березень-вересень 2019 року, копії Договору №ЗК-В-02-2017-98 від 26 грудня 2016 року та актів приймання-передачі природного газу за період січень-вересень 2019 року до Договору №ЗК-В-02-2017-98 від 26 грудня 2016 року, копії Договору №ЗК-ВТВ-02-2017-118 від 26 грудня 2016 року та актів приймання-передачі природного газу за період січень, травень-вересень 2019 року до Договору №ЗК-ВТВ-02-2017-118 від 26 грудня 2016 року, звітність за Формою №4-НКРЕ-газ за 2014 рік №/25. Звітність за Формою №4-НКРЕ-газ за 2015 рік, звітні та розрахункові дані про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з розподілу природного газу за 2016 рік, звітність за Формою №4-НКРЕКП-розподіл природного газу за 2017 рік. Звітність за Формою №4-НКРЕКП-розподіл природного газу за 2018 рік, копію звітності за Формою №86-НКРЕКП-газ-моніторинг (квартальна) за 1-квартал 2019 року, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за вересень 2018 рік за контрагентом АТ Укртрансгаз.

Так, за результатами розгляду таких заяв НКРЕКП було прийнято ряд постанов про встановлення тарифів, а саме: від 30 грудня 2013 року №1808; від 30 квітня 2014 року№587; 03 березня 2015 року №510; від 30 червня 2015 року №1895; від 24 вересня 2015 року №2392; від 29 грудня 2015 року №3167; від 24 березня 2016 року №428; від 27 вересня 2016 року №1617; від 15 грудня 2016 року №2286; від 28 березня 2017 року №356; від 29 червня 2017 року №843.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період 2014-2019 років НКРЕКП були вчинені дії щодо розгляду заяв позивача щодо встановлення економічно обґрунтованих тарифів, а саме: прийняті відповідні постанови, які позивачу були відомі та не оскаржувалися ним, тому суд обмежений у встановленні правомірності таких постанов, так як такі виходять за межі позовних вимог. Крім того, при розрахунках тарифів на послуги розподілу природного газу Регулятором враховувались обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу для АТ ОГС Закарпатгаз, що не перевищують граничні обсяги ВТВ, визначені відповідними наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. При цьому, НКРЕКП не наділена повноваженнями на установлення розміру нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобутку, підготовки до транспортування і транспортування, порядок визначення їх розмірів та ведення їх обліку, оскільки це віднесено до виключної компетенції Міненерговугілля, накази якого не скасовані, а такий суб`єкт владних повноважень не є стороною по цій справі. Відповідно до постанов НКРЕКП від 03 березня 2015 року №510, від 30 червня 2015 року №1895, від 24 вересня 2015 року №2392, від 29 грудня 2015 року №3167, від 24 березня 2016 року №428, від 27 вересня 2016 року №1617 структурами тарифів було передбачено компенсацію різниці в цінах на ВТВ за 2014 рік і І квартал 2015 року в розмірі 15 815,9 тис грн та компенсацію недоотриманої тарифної виручки у зв`язку із зменшенням обсягів розподілу природного газу у 2014 році в розмірі 35807,4 тис. грн та 3 081,8 тис. грн в залежності від періоду, отже, відсутня протиправна бездіяльність НКРЕКП.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначені Законом України Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року №329-VIII (далі- Закон №329-VIII).

За змістом ч.3 ст.2 Закону №329-VIII рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають відповідати принципам пропорційності, прозорості та недискримінації.

Згідно з принципом пропорційності рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень повинні бути необхідними і мінімально достатніми для досягнення мети задоволення загальносуспільного інтересу.

Відповідно до принципу прозорості рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень мають бути належним чином обґрунтовані та повідомлені суб`єктам, яких вони стосуються, у належний строк до набрання ними чинності або введення в дію.

Згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень не можуть призводити: до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо тільки така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу; до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є таким, як і обсяг прав та обов`язків інших осіб у неподібних ситуаціях, якщо така однаковість не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу.

Відповідно до ст.3 Закону №329-VIII ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, та за принципами: забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу; вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені; вільного вибору постачальника природного газу; рівності прав на ввезення та вивезення природного газу на/з території України; невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб; забезпечення рівних прав на доступ до газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ, установки LNG; недопущення та усунення обмежень конкуренції, спричинених діями суб`єктів ринку природного газу, у тому числі суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання державної форми власності; додержання встановлених технічних норм та норм безпеки; захисту навколишнього природного середовища та раціонального використання енергоресурсів; відповідальності суб`єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

Ч.1 ст.4 Закону №329-VIII передбачає, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

За змістом п.32 ч.1 ст.1 Закону №329-VIII Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно зі ст.1 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 вересня 2016 року №1540-VIII (далі- Закон №1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пункт 13 ч.1 ст.17 Закону №1540-VIII передбачає, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону №1540-VIII порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів господарювання природних монополій, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими. При розробленні та затвердженні методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій отримали належні стимули на коротко- та довгострокові періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості.

Згідно з ч.2 ст.12 ЗУ Про ціни і ціноутворення державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

За змістом ст.9 ЗУ Про природні монополії державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій здійснюється на основі, зокрема, принципів самоокупності суб`єктів природних монополій; стимулювання підвищення якості товарів і задоволення попиту на них; підвищення ефективності функціонування суб`єктів природних монополій шляхом застосування стимулюючого регулювання. У разі застосування стимулюючого регулювання орган, який регулює діяльність суб`єктів природних монополій, враховує, серед іншого, витрати відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (крім амортизації та витрат, визначених частиною третьою цієї статті), регуляторну норму доходу, інші показники.

Ч.6 ст.4 ЗУ Про ринок природного газу передбачає, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги розподілу природного газу) повинні бути: 1. недискримінаційними; 2. прозорими; 3. встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженими постановою НКРЕКП від 13 січня 2010 №12 (діяли до 26 березня 2017 року) ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленим НКРЕ тарифом. Тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензіатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕ. Тариф встановлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності (п. 3.8 Ліцензійних умов).

Згідно з Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 №201 (діють з 26 березня 2017), суб`єкт господарювання надає послуги розподілу природного газу за тарифами, що встановлені НКРЕКП, та використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу (річної планової виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням (п. 2.2. Ліцензійних умов).

Так, процедура визначення тарифу на послугу з розподілу природного газу впродовж 2016-2019 років врегульовувалася наступними Порядком формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженого постановою НКРЕ від 28 липня 2011 року №1384 (далі - Порядок 1384); Методикою розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств з газопостачання та газифікації, затвердженої постановою НКРЕ від 04 вересня 2002 №983 (далі - Методика 983), яка діяла до 01 квітня 2017; Методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 25 лютого 2016 №236 (далі - Методика 236); Процедурою встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою постановою НКРЕ від 03 квітня 2013 №369 (далі - Процедура 369); Тимчасовою методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої Постановою НКРЕКП №389 від 14 червня 2018 (далі - Тимчасова методика №389), яка офіційно опублікована в газеті Урядовий кур`єр та набрала чинності 17 січня 2019 №10.

За змістом п.2.1. розділу 2 Порядку №1384 формування тарифів здійснюється відповідно до чинного законодавства України з урахуванням, зокрема: 2.1.1. методології, побудованої на витратному методі "витрати плюс", та принципах: самоокупності ліцензіата при наданні відповідних послуг: економічної обґрунтованості ліцензіатом планованих витрат, пов`язаних із наданням відповідних послуг, та стимулювання його до скорочення цих витрат.

Витратний метод "витрати плюс" передбачає здійснення розрахунку відповідного тарифу з урахуванням аналізу звітних даних ліцензіата по відповідному виду господарської діяльності як співвідношення суми планованих витрат та необхідної суми прибутку до планованих обсягів надання відповідних послуг (транспортування, розподіл, постачання, закачування, зберігання, відбір природного газу).

Принцип економічної обґрунтованості та самоокупності ліцензіата забезпечується шляхом установлення такого рівня тарифу, який би забезпечив ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат, сплату всіх податків, обов`язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України та отримання обґрунтованого рівня прибутку, а також стимулював би його до скорочення цих витрат.

- Об`єктивності та прозорості процедури встановлення тарифів.

- Балансу інтересів суспільства, ліцензіатів та замовників їх послуг.

Економічної доцільності надання відповідних послуг Пунктом 5.2 Методики 983 встановлено: Величина тарифу на послуги з транспортування 1000 мЗ природного газу розподільними мережами повинна забезпечувати покриття виправданих витрат на утримання і розвиток газотранспортної розподільної системи, отримання обґрунтованого прибутку, сплату податків, обов`язкових платежів, зборів та відрахувань в залежності від обсягу протранспортованого природного газу, виходячи з необхідності повного відшкодування усіх витрат протягом планового періоду. Аналогічні норми містяться в пункті 2.1 Порядку №1384, в Процедурі №369.

Пункт 4.1 розділу 4 Розрахунок тарифів Методики 983 передбачає, що основними аналітичними показниками при визначенні тарифів на послуги з транспортування природного газу є: 1. витрати підприємства та 2. обсяги протранспортованого природного газу.

Відповідно до п.2.5 Процедури 369 суб`єкт господарювання при зверненні до НКРЕ за встановленням тарифу обґрунтовує кожну складову витрат з відповідного виду діяльності, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат та прибутку. До таких витрат, зокрема, відносяться витрати на закупівлю природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу (ВТВ та НВтр).

Згідно з пп.4.1.2 п.4 додатку 2 до Процедури 369 обсяги природного газу для ВТВ та НВтр розраховуються суб`єктом господарювання відповідно до чинного законодавства, зокрема: наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23 листопада 2011 №737 Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах (далі - Наказ 737) у відповідності до якої газорозподільні підприємства самостійно розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо- технологічних витрат природного газу на календарний рік та не пізніше ніж за 2 місяці до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, а Міністерство енергетики та вугільної промисловості України впродовж місяця затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу. У разі непогодження розрахованих газорозподільним підприємством річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надає йому вмотивовану відмову; Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 №264; Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 №264 (далі - Методики ВТВ та НВтр).

За змістом п.32 Преамбули Директиви 2009/73/ЄС про спільні правила внутрішнього ринку природного газу передбачено, що Національні регулюючі органи влади повинні мати можливість встановити або затвердити тарифи або методи їх підрахунку на основі пропозиції оператора чи операторів транспортної або розподільної системи чи оператора(ів) системи скрапленого природного газу (ЬМЄ) або на основі їх узгодженої пропозиції із користувачами мережі. При здійсненні цих завдань національні регулюючі органи влади повинні слідкувати за тим, щоб тарифи на транспортування і розподілення були недискримінаційними та відображали витрати.

Ч.5 ст.25 Директиви 5 передбачає, що у разі, якщо оператор розподільної системи відповідальний за гарантування рівноваги газорозподільної системи, то ухвалені для нього з цією метою норми, мають бути об`єктивними, прозорими та недискримінаційними, включаючи правила стягнень з користувачів системи у разі порушення енергетичного балансу. Умови, включаючи правила і тарифи, що застосовуються операторами транспортної системи для надання ними своїх послуг, встановлюються відповідно до методу, сумісного з положеннями частини 6 статті 41, у недискримінаційний спосіб, що відображає витрати, а також опубліковуються. Пункти 6, 8 статті 41 Директиви передбачають, що тарифи чи методи тарифоутворення повинні дозволяти здійснювати необхідні інвестиції у мережі у такий спосіб, який забезпечить стійкість мереж, також при встановленні або затвердженні тарифів чи методів та послуг з підтримання рівноваги регулюючі органи влади мають забезпечувати надання операторам транспортної та розподільної системи належного, як короткотривалого, так і довготривалого стимулу для збільшення ефективності, посилення інтеграції ринку та безпеки постачання і для підтримки пов`язаної з ними дослідницької діяльності.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідні положення щодо необхідності врахування в тарифах на розподіл та транспортування природного газу всіх економічно обґрунтованих витрат та забезпечення рентабельності операторів ринку природного газу передбачені національним законодавством - частина 6 статті 4 Закону України Про ринок природного газу, частина 4 статті 17 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, частина 2 статті 9 Закону України Про природні монополії.

Згідно з абз.3 ч.5 ст.14 Закону №1540-VIII рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

За змістом ч.7 ст.14 Закону №1540-VIII рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Рішення Регулятора про встановлення тарифів на послуги транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу, послуги установки LNG підлягають оприлюдненню шляхом розміщення на веб-сайті Регулятора.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25 лютого 2016 року №236 затверджено Методику визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (далі Методика №236), дія якої поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали або мають намір отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу (далі - Оператори газорозподільної системи, Оператори ГРМ, ліцензіати).

Пункт 4 розділу І Методики №236 передбачає, що тариф на послуги розподілу природного газу - виражена у грошовій формі вартість послуги із доступу до потужності газорозподільної системи, що визначається в гривнях за одиницю енергії та/або м-3 до одиниці часу; структура тарифу на послуги розподілу природного газу (планованої тарифної виручки) (далі - структура тарифу) - перелік елементів витрат, що групуються за елементами витрат собівартості відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 Витрати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, та/або міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, планованого прибутку та коригування планованої річної тарифної виручки.

Згідно з п.1 розділу ІІ Методики №236 тариф на послуги розподілу природного газу за одиницю річної замовленої потужності розраховується за формулою Т розп. = ТВ : W розп. (грн за 1 м 3 на місяць), де ТВ - планована річна тарифна виручка суб`єкта господарювання з розподілу природного газу на планований період, тис .грн; W розп. - загальна планована річна замовлена потужність розподілу природного газу ліцензіата (1000 м-3 на рік), що визначається відповідно до глави 6 розділу VI Кодексу.

У свою чергу планована річна тарифна виручка (ТВ) розраховується на основі повної планованої собівартості (В), що визначається відповідно до розділу III цієї Методики, планованого прибутку (П), який визначається відповідно до розділу IV цієї Методики, та коригування тарифної виручки (К), яке визначається відповідно до розділу V цієї Методики, за формулою ТВ = В + П + К (тис. грн) (п. 2 розділу ІІ Методики №236).

Відповідно до розділу V Методики №236 при розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу до складу планованої річної тарифної виручки може включатися коригування планованої річної тарифної виручки, яке може мати як додатне, так і від`ємне значення, що визначається з урахуванням: фінансування компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, та інших обґрунтованих потреб фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання, які не були включені до складу витрат структури тарифу і щодо яких Податковим кодексом України прямо не встановлено обмежень у частині коригування фінансового результату до оподаткування на різниці, визначені відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України; коригування планованої річної тарифної виручки за результатами проведення планового та/або позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у нафтогазовій сфері та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року №201; коригування планованої річної тарифної виручки у зв`язку із відхиленням фактичної річної замовленої потужності розподілу природного газу від планованої; інших відхилень планованої річної тарифної виручки від здійснення діяльності з розподілу природного газу.

Розділом ІХ Методики №236 передбачено процедуру встановлення та перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу.

За змістом п.1 розділу ІХ Методики №236 тариф на послуги розподілу природного газу встановлюється НКРЕКП за умови наявності у суб`єкта господарювання відповідної чинної ліцензії або одночасно з видачею ліцензії.

Пунктам 4-7 розділу ІХ Методики №236 визначено, що установлення тарифів на послуги розподілу природного газу здійснюється НКРЕКП за умови відповідного обґрунтування суб`єктом господарювання планованих витрат, пов`язаних із розподілом природного газу.

Рішення про встановлення або перегляд тарифів на послуги розподілу природного газу приймається НКРЕКП на засіданнях, що проводяться у формі відкритих слухань.

Для встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу суб`єкт господарювання подає до НКРЕКП не пізніше ніж за 60 календарних днів до початку планованого періоду заяву про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу (далі - заява) за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Методики, до якої додаються:

1) пояснювальна записка до розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, підготовлена відповідно до Примірного переліку питань (додаток 2 до цієї Методики);

2) динаміка розвитку основних техніко-виробничих показників суб`єкта господарювання (додаток 3 до цієї Методики);

3) динаміка звітних даних та плановані розрахункові дані про ліцензовану діяльність суб`єкта господарювання з розподілу природного газу та розрахунок тарифу на планований період (додатки 4 та 5 до цієї Методики);

4) динаміка річної замовленої потужності розподілу природного газу з відповідними обґрунтуваннями (додаток 6 до цієї Методики);

5) розрахунок витрат, пов`язаних із використанням природного газу на нормативні та виробничо-технологічні втрати/витрати природного газу;

6) розрахунок матеріальних витрат та динаміка цих витрат за попередній період, базовий період та очікувані зміни у планованому періоді з відповідними обґрунтуваннями;

7) розрахунок витрат на оплату праці, відрахувань на соціальні заходи та інформація щодо показників витрат на оплату праці за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями (додаток 7 до цієї Методики);

8) розрахунок амортизаційних відрахувань на планований період та динаміка цих витрат за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями з урахуванням строків амортизації (додаток 8 до цієї Методики);

9) розрахунок інших витрат на планований період та динаміка цих витрат за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями;

10) розрахунок прибутку з урахуванням суми прибутку на виробничі інвестиції на планований період та динаміка відповідних показників за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями;

11) план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, оформлений з дотриманням вимог розділу IV Кодексу, та розрахунок джерел фінансування на перший рік плану розвитку (інвестиційної програми);

12) копії фінансової звітності (за попередній період): балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал та примітки до фінансової звітності;

13) копії декларації з податку на прибуток підприємства з додатками (за попередній період) з виділенням інформації, пов`язаної з розподілом природного газу, з рядка 1.2.1 додатка АМ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства;

14) протокол відкритого обговорення (відкритого слухання) на місцях, проведеного відповідно до вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 року №866.

Заява та документи, що додаються до неї, визначені пунктом 6 цього розділу, оформлюються суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу природного газу, за формами, наведеними в додатках 1 - 9 до цієї Методики, та подаються до НКРЕКП у паперовій (два примірники) та електронній формах.

Відповідно до п.11 розділу ІХ Методики №236 суб`єкт господарювання обґрунтовує кожну складову витрат господарської діяльності з розподілу природного газу, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) та прибутку документами, визначеними пунктом 6 цього розділу.

Згідно з п.13 розділу ІХ Методики №236 заява та документи, що до неї додаються, перевіряються НКРЕКП щодо їх відповідності вимогам цієї Процедури.

У разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 6 цього розділу, заява не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі протягом 10 робочих днів з дня надходження таких документів до НКРЕКП та повертає їх заявнику.

У разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 6 цього розділу, НКРЕКП розглядає їх протягом 30 робочих днів з дня надходження до НКРЕКП.

У разі потреби НКРЕКП може звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить або має намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до НКРЕКП у визначений нею строк, підписані керівником суб`єкта господарювання.

Розгляд заяви призупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу на послуги розподілу природного газу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕКП письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Під час розгляду поданих документів та/або додаткових пояснень та обґрунтувань НКРЕКП може проводити робочі зустрічі з уповноваженими представниками суб`єкта господарювання.

За змістом п.14, 15 розділу ІХ Методики №236 НКРЕКП може відмовити суб`єкту господарювання у встановленні або перегляді тарифу на послуги розподілу природного газу у разі: фінансової неспроможності та економічної недоцільності здійснення відповідного виду ліцензованої діяльності суб`єктом господарювання, який має намір його провадити; надання до НКРЕКП недостовірної інформації, визначеної цією Методикою.

Перегляд рівня тарифу на послуги розподілу природного газу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання, так і НКРЕКП за умови відповідного обґрунтування такого перегляду.

З системного аналізу вищезазначених правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) є органом, уповноваженим на встановлення тарифу на розподіл природного газу. Вказаний тариф в силу вимог частини 6 статті 4 Закону №329-VIII повинен бути: недискримінаційним; прозорим; встановленим з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленим з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Рішення Регулятора про встановлення тарифу на розподіл природного газу оформлюється постановою, яка підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора, і приймається із дотриманням процедури, передбаченої розділом ІХ Методики №236, за наслідками розгляду заяви суб`єкта господарювання, який має чинну ліцензію на розподіл природного газу, або планує її отримати.

Як вбачається з матеріалів справи, усі звернення щодо встановлення та перегляду тарифів АТ ОГС Закарпатгаз у період 2014-2019 року були розглянуті та у межах дискреційних повноважень НКРЕКП, у зв`язку із розглядом яких прийнято відповідні постанови, а саме: від 30 грудня 2013 року №1808; від 30 квітня 2014 року №587; 03 березня 2015 року №510; від 30 червня 2015 року №1895; від 24 вересня 2015 року №2392; від 29 грудня 2015 року №3167; від 24 березня 2016 року №428; від 27 вересня 2016 року №1617; від 15 грудня 2016 року №2286; від 28 березня 2017 року №356 та від 29 червня 2017 року №843.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані постанови є чинними та не оскаржуються позивачем, тому підстави стверджувати про те, що звернення позивача не були розглянуті відповідачем відсутні.

Крім того, визначення та розрахунок тарифу на послуги розподілу природного газу для суб`єктів господарювання, які отримали або мають намір отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу здійснювалося відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 25 лютого 2016 №236 (далі - Методика №236).

Пункт 4 розділу І Методики передбачає, що розрахунок тарифу та документи і матеріали надаються суб`єктами господарювання з розподілу природного газу для розгляду до НКРЕКП відповідно до Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 03 квітня 2013 №369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року за №685/23217 (далі - Процедура №369).

Відповідно до п.3.1 Процедури №369 заява та документи, що до неї додаються, перевіряються структурним підрозділом НКРЕ, до компетенції якого належить формування цінової, тарифної та інвестиційної політики в Нафтогазовому комплексі, щодо її відповідності вимогам цієї Процедури.

У разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 2.1 розділу II цієї Процедури, заява не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі у 10-денний строк з дня надходження таких документів до НКРЕКП та повертає їх заявнику.

Згідно з п.6 Розділу II Методики №236 на перехідний період тарифи на послуги розподілу природного газу визначаються окремо для побутових та непобутових споживачів суб`єкта господарювання з розподілу природного газу за одиницю приєднаної потужності.

За змістом ч.1 ст.16 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проекти рішень Регулятора з питань встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм, якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм надані Регулятору законом, підлягають відкритому обговоренню.

Пункт 2.1. Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 №866 (далі Порядок №866) передбачає, що до винесення питання щодо встановлення цін (тарифів)/змін до них, схвалення/затвердження інвестиційних програм/планів розвитку/змін до них на відкрите обговорення НКРЕКП ліцензіат має провести відкрите обговорення (відкрите слухання) на місцях питання щодо необхідності встановлення цін (тарифів)/змін до них, схвалення/затвердження інвестиційної програми/плану розвитку/змін до них із залученням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (якщо проект рішення стосується розвитку окремого регіону та/або територіальної громади), за процедурою, наведеною у цьому пункті, якщо інше не передбачено законодавством. У разі необхідності встановлення цін (тарифів)/змін до них, схвалення/затвердження інвестиційної програми/плану розвитку/змін до них ліцензіат оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті повідомлення та обґрунтування щодо необхідності встановлення цін (тарифів)/змін до них, схвалення/затвердження інвестиційної програми/плану розвитку/змін до них з метою отримання зауважень та пропозицій, а також строк, протягом якого приймаються зауваження і пропозиції та адреса на яку необхідно їх надсилати. Результат відкритого обговорення (відкритого слухання) на місцях оформлюється протоколом, який підлягає оприлюдненню ліцензіатом на своєму офіційному веб-сайті та надсилається до НКРЕКП.

Матеріалами справи стверджується, що за результатами розгляду заяв позивача від 19 травня 2017 року №2К05-ЛВ-1598-0517 та від 01 вересня 2017 року №ZK05-ЛB-2634-0917 щодо перегляду тарифу на розподіл природного газу Відповідачем-1 надано відповідь листом від 25 січня 2018 року №771/16/7-18, в якому повідомлено про розгляд питання щодо перегляду діючого тарифу AT ОСГ Закарпатгаз після надання інформації, після проведення процедури відкритого обговорення відповідно до вимог Порядку, з урахуванням відкоригованих даних.

За результатами розгляду заяви позивача про встановлення (перегляд) тарифу на розподіл природного газу від 06 грудня 2017 року №ZK05-ЛB-3516-1217 НКРЕКП листом від 25 січня 2018 року №770/16/7-18 повідомлено позивача про невідповідність поданого пакету документів вимогам законодавства та зазначено, що питання щодо перегляду діючого тарифу буде вирішене після надання повної інформації, та детальних розрахунків усіх складових витрат, які мають бути оформлені належним чином, та після проведення процедури відкритого обговорення відповідно до вимог Порядку, з урахуванням відкоригованих даних.

Крім того, за результатами розгляду заяви позивача про встановлення (перегляд) тарифу від 14 березня 2018 року №ZK05-ЛB-825-0318 Регулятор листом від 11 квітня 2018 року №3518/16/7-18 повідомив позивача про призупинення розгляду заяви до моменту відновлення кворуму, однак у подальшому ця заява була розглянута та оформлена постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №389.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону про НКРЕКП засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті. Згідно з частиною третьою статті 14 Закону про НКРЕКП встановлює, що засідання Регулятора є правомочними у разі присутності на ньому більшості із загального складу Регулятора.

Як вбачається з матеріалів справи, у подальшому за результатами розгляду заяви позивача про встановлення (перегляд) тарифу від 16 серпня 2018 року №ZK05-ЛB-2427-0818 Регулятор листом від 17 вересня 2018 року №8380/16/7-18 повідомив позивача про розгляд заяви після набрання чинності Тимчасової методики. Листом від 10 січня 2019 року №88005-Сл-88-0119 позивач подав заяву про встановлення (перегляд) тарифу на розподіл природного газу.

Так, згідно з п.2.2 Процедури №369 заява та документи, що додаються до неї, визначені п.2.1 цього розділу, подаються у паперовій (три примірники) і електронній формах та оформлюються суб`єктом господарювання, що провадить діяльність, зокрема з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, - за формами, наведеними у додатках 1,2, 8 - 12 до Процедури 369.

При цьому, матеріали справи стверджується, що надані листом від 10 січня 2019 року №88005-Сл-88-0119 документи були повернуті позивачу листом від 22 січня 2019 року №721/16/7-19, оскільки не містили додатків 8-12 до Процедури №369.

Зі змісту листа від 22 січня 2019 року №712/16/7-19 вбачається, що Регулятор повідомив АТ ОГС Закарпатгаз про те, що у газеті Урядовий кур`єр від 17 січня 2019 №10 було опубліковано Тимчасову методику, яка набрала чинності 18 січня 2019 року, і повідомив про необхідність подання заяв про перегляд тарифів на послуги розподілу природного газу та відповідні документи із врахуванням вимог Тимчасової методики та Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень НКРЕКП, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 року №866.

У подальшому, згідно з листом від 28 лютого 2019 року №88005-Сл-882-0219 позивач подав заяву про встановлення (перегляд) тарифу з урахуванням листа НКРЕКП від 22 січня 2019 року №712/16/7-19, у зв`язку із чим листом НКРЕКП від 07 березня 2019 року №2552/16/7-19 був запрошений на першу робочу зустріч для обговорення поданих документів.

26 березня 2019 року було проведено робочу нараду з представниками АТ ОГС Закарпатгаз та надано зауваження до поданих документів.

За змістом абз.5 п.8.12 Тимчасової методики розгляд заяви зупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕКП письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Листом НКРЕКП від 03 квітня 2019 року №3695/16/7-19 АТ ОГС Закарпатгаз проінформовано про зупинення розгляду заяви враховуючи потребу додаткового вивчення і доопрацювання питань, що виникли при опрацюванні структури тарифу, відповідно до абзацу п`ятого пункту 8.12 Тимчасової методики та у подальшому НКРЕКП листом від 10 квітня 2019 року №4017/16/7-19, що міститься у матеріалах справи, запрошено уповноважених представників АТ ОГС Закарпатгаз прибути 19 квітня 2019 року до НКРЕКП на робочу зустріч для розгляду питання щодо тарифу.

Пункту 8.6 Тимчасової методики передбачає, що для встановлення тарифу суб`єкт господарювання подає до НКРЕКП не пізніше ніж за 90 календарних днів до початку планованого періоду заяву про встановлення тарифу, до якої додаються, зокрема, план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, оформлений з дотриманням вимог розділу IV Кодексу газорозподільних систем, та розрахунок джерел фінансування на перший рік плану розвитку (інвестиційної програми). АТ ОГС Закарпатгаз листом від 28 лютого 2019 року №88002.2-Сл-922-0219 надіслано на розгляд План розвитку газорозподільної системи на 2019 - 2028 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 27 березня 2019 року №3326/16.1.1/7-19 НКРЕКП запрошено уповноважених представників АТ ОГС Закарпатгаз прибути до НКРЕКП для проведення робочої наради з розгляду та аналізу Плану розвитку газорозподільних систем на 2019-2028 роки.

Крім того, листом НКРЕКП від 20 травня 2019 року №5415/16/7-19 позивача проінформовано про зупинення розгляду заяви про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу та Плану розвитку газорозподільної системи АТ ОГС Закарпатгаз на 2019-2028 роки згідно з положеннями абзацу п`ятого пункту 8.12 Тимчасової методики у зв`язку з необхідністю доопрацювання структури тарифу та інвестиційної програми.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави стверджувати про бездіяльність НКРЕКП щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ ОГС Закарпатгаз у бік економічно обґрунтованого у період 2014-2019 років відсутні, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи,

Крім того, матеріалами справи стверджується, що АТ ОГС Закарпатгаз листом від 16 серпня 2019 року №88005-Сл-3260-0819 подано заяву та пакет документів про встановлення (перегляд) тарифу.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, подання заяви від 16 серпня 2019 року №88005-Сл-3260-0819 позбавило Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг підстав розглядати заяву позивача від 28 лютого 2019 року №88005-Сл-882-0219, оскільки кожна нова заява про встановлення тарифу, що подавалась позивачем до НКРЕКП, містила нові розрахунки статей витрат, зокрема, розмір тарифу, планова тарифна виручка, планові виробничі витрати, амортизаційні відрахування, прибуток, витрати на оплату праці тощо, що вимагало щоразу нового розгляду додаткових обставин на обґрунтування встановлення тарифів Позивачу.

За змістом ст.14 Закону про НКРЕКП засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті.

Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію.

Засідання Регулятора є правомочними у разі присутності на ньому більшості із загального складу Регулятора. У відкритих слуханнях мають право брати участь представники суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, організацій, що представляють інтереси споживачів, громадських організацій, засобів масової інформації та інші заінтересовані особи.

Перелік питань, що вносяться на розгляд Регулятора, оприлюднюється не пізніше як за три робочі дні до дня проведення засідання на офіційному веб-сайті Регулятора.

Разом з переліком питань, що вносяться на розгляд Регулятора, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора проекти рішень Регулятора та обґрунтування до них, одержані зауваження та пропозиції, а також вмотивована позиція Регулятора щодо одержаних зауважень.

Голосування на засіданнях Регулятора здійснюється членами Регулятора особисто та самостійно.

Рішення Регулятора вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше чотирьох членів Регулятора, присутніх на засіданні. Кожний член Регулятора має один голос. Член Регулятора, не згодний з прийнятим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку, яка додається до такого рішення. Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Регулятор забезпечує онлайн-трансляцію засідань, що проводяться у формі відкритих слухань, на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до ст.16 Закону про НКРЕКП проекти рішень Регулятора з питань встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм, якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм надані Регулятору законом, підлягають відкритому обговоренню.

На засіданні НКРЕКП, яке проводилося у формі відкритого слухання 07 жовтня 2019 року, схвалено проект постанови НКРЕКП Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ ОГС Закарпатгаз (далі - проект постанови НКРЕКП), що міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, проект постанови НКРЕКП разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено 07 жовтня 2019 року з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб- сайті НКРЕКП у мережі Інтернет, що не заперечується сторонами.

Відкрите обговорення проекту постанови НКРЕКП відбулося 25 жовтня 2019 року, на якому з метою недопущення соціальної напруги серед населення та уникнення різкого збільшення фінансового навантаження на споживачів природного газу, було розглянуто питання щодо здійснення поетапного перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ ОГС Закарпатгаз.

Крім того, на засіданні НКРЕКП, яке проводилося у формі відкритого слухання 29 листопада 2019 року, схвалено проект постанови НКРЕКП Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ ОГС Закарпатгаз.

Так, відкрите обговорення проекту постанови НКРЕКП відбулося 11 грудня 2019 року.

На офіційному веб-сайті НКРЕКП оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, що відбудеться у формі відкритого слухання 24 грудня 2019, до якого включено питання щодо схвалення проектів постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, в т.ч. АТ ОГС Закарпатгаз.

З врахування наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави стверджувати про вчинення протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття відповідачем рішення у визначений Тимчасовою методикою строк за поданою позивачем заявою від 27 лютого 2019 року щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу відсутні, оскільки прийняття відповідного рішення про встановлення тарифу потребує певної процедури.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справ №640/13520/19, де суд, зокрема, зазначає про те, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень, та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Для визнання бездіяльності НКРЕКП протиправною необхідно дослідити чи дійсно Регулятор навмисно ухилявся від прийняття рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на послуги транспортування природного газу за результатами розгляду та на підставі поданої заяви суб`єкта господарювання.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також враховуючи законодавчо визначений порядок встановлення та перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу, повноваження відповідача як Регулятора та його фактичні дії щодо розгляду заяв позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при розгляді заяв позивача у період 2014-2019 років відповідачем вчинялися певні, законодавчо визначені дії, тому протиправної бездіяльності допущено не було.

Щодо доводів позивача про не врахування при встановленні та перегляді тарифів виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу (ВТВ), то колегія суддів зазначає наступне.

Як уже зазначено вище, усі заяви позивача у визначений період були розглянуті НКРЕКП та відповідно прийняті постанови, які є чинними, а тому факт протиправної бездіяльності Комісії відсутній.

Крім того, згідно з Методикою №236 при розрахунку тарифів на послуги розподілу природного газу враховуються нормовані виробничо-технологічні витрати та втрати природного газу (технічно неминучий убуток) підприємства з газопостачання та газифікації.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу ( чинний до 01 жовтня 2015 року) державне управління у сфері функціонування ринку природного газу здійснював Кабінет Міністрів України та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в нафтогазовому комплексі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в нафтогазовому комплексі, у межах повноважень, визначених законодавством.

За змістом п.4 ч.3 ст.3 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу центральний орган виконавчої влади, що забезпечував формування державної політики в нафтогазовому комплексі здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Президентом України.

Пункт 1 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №382/2011 (далі- Положення про Міненерговугілля) передбачає, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (далі - Міненерговугілля) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах.

Згідно з пп.14 п.4 Положення про Міненерговугілля, Міненерговугілля відповідно до покладених на нього завдань затверджує перелік нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобутку, підготовки до транспортування і транспортування, порядок визначення їх розмірів та ведення їх обліку.

За змістом положень п.3 наказу Міненерговугілля від 26 жовтня 2004 №668 Про затвердження Положення про порядок визначення граничних обсягів виробничо - технологічних витрат і нормативних втрат природного газу, що виникають у газорозподільних мережах виробничо-технологічні витрати газу (далі - ВТВ) - це газ, що витрачається на виконання певного виду роботи під час його транспортування; виробничо-технологічні втрати газу - це газ, що втрачається під час його транспортування газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами; нормовані (нормативні) втрати газу - сума виробничо-технологічних втрат газу та його втрат за рахунок неприведення об`єму виміряного газу до стандартних умов; рівень граничних нормованих втрат газу для підприємств з газопостачання та газифікації (К нв) - максимально можливий обсяг нормованих втрат у відсотках від загального обсягу газу, прийнятого підприємством з газопостачання та газифікації від постачальників на газорозподільних станціях (далі - ГРС); рівень граничних виробничо-технологічних витрат газу для підприємств з газопостачання та газифікації (К 1н) - максимально можливий обсяг ВТВ у відсотках від загального обсягу газу, прийнятого підприємством з газопостачання та газифікації від постачальників на ГРС.

Так, порядок визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах встановлено Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23 листопада 2011 №737 Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2011 за №1361/20099 (далі Наказ №737).

Відповідно до п.1.1-1.4 Наказу №737 річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 липня 2003 за №570/7891, Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 липня 2003 за №571/7892, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 жовтня 2003 №595, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2003 за №1224/8545; газорозподільні підприємства самостійно згідно з методиками, зазначеними в підпункті 1.1 пункту 1 цього наказу, розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо- технологічних витрат природного газу на календарний рік та не пізніше ніж за 2 місяці до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України; на підставі даних, отриманих від газорозподільних підприємств щодо розрахованих річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України впродовж місяця затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо- технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на наступний календарний рік; затверджені розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу с максимально допустимими для певного року. Ця норма діяла протягом 2014 - 2016 років.

Згідно з п.1.3 зазначеного вище наказу Міністерство енергетики та вугільної промисловості затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на наступний календарний рік.

Так, відповідно до Наказу №737 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України затверджувало розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах: наказом від 24 вересня 2014 №664 Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних втрат газорозподільних підприємств на 2014 рік для АТ ОГС Закарпатгаз - 29 843 тис.м3; наказом від 02 березня 2015 року №122 Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік для АТ ОГС Закарпатгаз - 27 262 тис м3; наказом від 25 грудня 2015 №847 Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств (операторів газорозподільних систем) на 2016 рік (копії наявні в справі) для АТ ОГС Закарпатгаз - 42 298 тис м3.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, вищевказані накази Міністерства енергетики та вугільної промисловості України є чинними та докази їх оскарження позивачем в судовому порядку відсутні.

У подальшому до Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 07 листопада 2016 року №1953 внесені зміни та доповнення, зокрема був встановлений порядок визначення очікуваних річних об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на календарний рік на рівні передбачених об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі на послуги з розподілу природного газу поточного року, зменшених на показник ефективності, який встановлюється НКРЕКП щороку до 31 грудня і не може перевищувати 5 %.

Так, пункт 2 глави 6 розділу III цього Кодексу передбачав, що очікувані річні об`єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на 2017 рік визначаються НКРЕКП на рівні передбачених об`ємів (обсягів) втрат та виробничо- технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі на послуги з розподілу природного газу на 2016 рік відповідного Оператора ГРМ. Очікувані річні об`єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ на наступні роки (після 2017 року) визначаються НКРЕКП на рівні передбачених об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у тарифі на послуги з розподілу природного газу поточного року, зменшених на показник ефективності, який встановлюється НКРЕКП щороку до 31 грудня і не може перевищувати 5 %. Відповідно місячні очікувані об`єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ визначаються Оператором ГРМ, виходячи з потреб власної господарської діяльності, зокрема для забезпечення місячного фізичного балансування ГРМ в межах визначених очікуваних річних об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ.

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунках тарифів на послуги розподілу природного газу Регулятором враховувались обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу для АТ ОГС Закарпатгаз, що не перевищують граничні обсяги ВТВ, визначені відповідними наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що НКРЕКП не наділена повноваженнями на установлення розміру нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобутку, підготовки до транспортування і транспортування, порядок визначення їх розмірів та ведення їх обліку, оскільки це віднесено до виключної компетенції Міненерговугілля, накази якого є не скасовані, а такий суб`єкт владних повноважень не є стороною у цій справі.

Матеріали справи стверджується, що відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03 березня 2015 року №510, від 30 червня 2015 року №1895, від 24 вересня 2015 року №2392, від 29 грудня 2015 року №3167, від 24 березня 2016 року №428, від 27 вересня 2016 року №1617 структурами тарифів було передбачено компенсацію різниці в цінах на ВТВ за 2014 рік і І квартал 2015 року в розмірі 15815,9 тис. грн та компенсацію недоотриманої тарифної виручки у зв`язку із зменшенням обсягів розподілу природного газу у 2014 році в розмірі 35807,4 тис. грн та 3081,8 тис. грн в залежності від періоду, тому протиправна бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відсутня.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що усі звернення щодо встановлення та перегляду тарифів АТ ОГС Закарпатгаз у період 2014-2019 року були розглянуті та у межах дискреційних повноважень НКРЕКП, прийнято відповідні постанови, які є чинними та не оскаржуються позивачем, тому підстави стверджувати про те, що звернення позивача не були розглянуті відповідачем відсутні. Крім того, підстави стверджувати про бездіяльність НКРЕКП щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ ОГС Закарпатгаз у бік економічно обґрунтованого у період 2014-2019 років відсутні, оскільки враховуючи законодавчо визначений порядок встановлення та перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу, повноваження відповідача як Регулятора та його фактичні дії щодо розгляду заяв позивача у період 2014-2019 років відповідачем вчинялися певні, законодавчо визначені дії, тому протиправної бездіяльності допущено не було. Також НКРЕКП не наділена повноваженнями на установлення розміру нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобутку, підготовки до транспортування і транспортування, порядок визначення їх розмірів та ведення їх обліку, оскільки це віднесено до виключної компетенції Міненерговугілля, накази якого є не скасовані, а такий суб`єкт владних повноважень не є стороною по цій справі. Оскільки відсутні підстави стверджувати про протиправну бездіяльність, то решту позовних вимог, як похідні, задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 195, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі №260/1618/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 року.