Справа № 480/8600/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 р. Справа № 480/8600/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2023, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/8600/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Сумській обл.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила:

- визнати дії відповідача протиправними щодо відмови здійснити підвищення і перерахунок попереднього розміру раніше нарахованої пенсії з 01.04.2019 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 (далі - Постанова №704) з врахуванням 71 % грошового забезпечення за 27 років вислуги та нової довідки № 52613 від 06.12.2021, складеної і надісланої відповідачу Сумським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19 від 24.06.2020;

- зобов`язати відповідача на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, з врахуванням 71 % грошового забезпечення за 27 років вислуги та отриманої від Сумського обласного центру комплектування та соціальної підтримки нової довідки № 52613 від 06.12.2021 здійснити підвищення і перерахунок попереднього розміру раніше призначеної пенсії з 01.04.2019 та сплачувати у подальшому, враховуючи заборгованість і раніше проведені виплати.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ у Сумській обл., викладену у листі від 14.02.2022 № 1281-1312/Д-02/8-1800/22 у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 згідно довідки Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.12.2021 № 11/52613/6445.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Сумській обл. здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі наданої Сумським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки від 06.12.2021 № 11/52613/6445 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Сумській обл. на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд дійшов неправомірного висновку у частині застосування 71% грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивачки, адже, на підставі наданих документів ОСОБА_1 пенсія в разі втрати годувальника призначена з 01.10.2020 у розмірі 30% сум грошового забезпечення, відповідно до п. б ст. 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ), що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 01.10.2020, який міститься в матеріалах пенсійної справи.

Звертає увагу, що судом при винесенні рішення не було враховано норму п. б ст. 36 Закону №2262-ХІІ, внаслідок чого це призвело до порушення вказаних норм та як наслідок до неправомірного збільшення відсотку грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивачу.

Позивачка правом на подання відзиву не скористалася.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Позивачка є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській обл., отримує пенсію по втраті годувальника на підставі Закону №2262-ХІІ.

06.12.2021 Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготував та направив до ГУ ПФУ в Сумській обл. довідку № 11/52613/6445 про розмір грошового забезпечення позивачки станом на 05.03.2019.

Позивачкою було подано заяву до ГУ ПФУ в Сумській обл. із вимогою провести перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

14.02.2022 ГУ ПФУ в Сумській обл. листом повідомило про те, що після визнання протиправними та скасування пунктів 1-2 Постанови № 103, інших рішень Уряду щодо порядку чи механізму проведення перерахунків пенсій військовослужбовців, зокрема, визначення структури грошового забезпечення, не ухвалювалося. Зазначено, що підстави для перерахунку пенсії позивачки відсутні.

Вважаючи протиправними дії відповідача, щодо нездійснення перерахунку пенсії на підставі нової довідки, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (в даному випадку 71 %), та вважав необхідним зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці з 01.04.2019, виходячи з основного розміру пенсії 71 % грошового забезпечення.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058- IV) (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст. 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон №2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ, члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 29 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно із ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 18 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ст. 45 Закону № 2262-ХІІ, сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові. Членам сімей пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому ст. 44 цього Закону, пенсії в разі втрати годувальника обчислюються із заробітку, з якого було проведено або мало бути проведено зазначений перерахунок пенсії.

Згідно із ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінетом Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів складових грошового забезпечення для такого перерахунку, а підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 (далі - Порядок №45), пунктом першим якого передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених КМУ.

Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку № 45 (в редакції Постанови №103), під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Згідно із п. 5 Порядку № 45, в редакції до 05.03.2019 без врахування змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103, які визнані протиправними та нечинними рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18, для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням, зокрема, посадового окладу.

Крім того, суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1 (в подальшому - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою КМУ " Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ та ст. 9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічна правова позиція викладена рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 за результатами розгляду зразкової справи № 160/8324/19, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії і нею було додано довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, а тому після отримання вищезазначеної довідки про розмір грошового забезпечення у ГУ ПФУ в Сумській обл. виник обов`язок щодо перерахунку пенсії позивачки.

Однак, отримавши відповідну довідку, відповідачем протиправно не було здійснено перерахунку пенсії позивачки з урахуванням нової довідки про розмір її грошового забезпечення.

Колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачки, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, оскільки Кабінетом Міністрів України не встановлено умови та порядку перерахунку пенсії позивачці після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103, оскільки така процедура встановлена Порядком № 45, у зв`язку із чим позивачка має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника чоловіка, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно Постанови №704, відповідно до вимог ст. ст. 43, 63 Закону № 2262-ХІІ та ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.

Щодо висновку суду першої інстанції про зобов`язання провести перерахунок пенсії позивачці з 01.04.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебуває на обліку ГУ ПФУ у Сумській обл. та отримує пенсію по втраті годувальника, згідно із Законом №2262-ХІІ з 01.10.2020, що підтверджується витягом з протоколу про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Проте, суд першої інстанції, зобов`язуючи відповідача нарахувати та виплатити позивачці пенсію по втраті годувальника помилково дійшов висновку про необхідність провести нарахування цієї пенсії саме з 01.04.2019, тобто раніше ніж ОСОБА_1 була призначена пенсія по втраті годувальника (01.10.2020).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправним та зобов`язання вчинення його дій за період з 01.04.2019 по 01.10.2020 безпідставні, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови у їх задоволенні.

На підставі вище зазначеного колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Сумській обл. здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі наданої Сумським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки від 06.12.2021 № 11/52613/6445 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням фактично виплачених сум, та зазначає, що такий перерахунок мав бути проведений з 01.10.2020.

Щодо позовних вимог здійснити перерахунок пенсії у розмірі 71% грошового забезпечення зазначеного в довідці та здійснити виплату пенсії на підставі довідки № 52613 від 06.12.2021 та зобов`язання здійснити підвищення та перерахунок пенсії з врахуванням 71%, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржені дії відповідача, які оформлені листом від 14.02.2022 № 1281-1312/Д-02/8-1800/22, не містить жодної згадки чи будь-якого заперечення стосовно перерахунку/не перерахунку «у розмірі 71% грошового забезпечення».

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Системний аналіз, зазначених норм КАС України дає підстави дійти висновку про те, що в порядку адміністративного судочинства здійснюється захист уже порушених прав особи (при цьому, між сторонами уже виникли правовідносини, з яких у свою чергу виник публічно-правовий спір), а не захист від можливих порушень прав у майбутньому.

В той же час, в спірних правовідносинах позивачка фактично вказує про захист від можливого порушення її прав у майбутньому та не надає суду доказів порушення таких прав при зверненні до суду.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є саме наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18.

Отже, у разі наявності порушення вимог закону рішеннями, діями суб`єкта владних повноважень, зазначене не є достатньою і самостійною підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання таких протиправними є доведеність позивачем порушених його прав цими рішеннями/діями.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про порушення прав позивачки внаслідок ймовірного перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки від 06.12.2021 № 52613, в наслідок чого матиме місце застосування іншого відсоткового значення розміру грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є передчасними і такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, викладену у листі від 14.02.2022 №1281-1312/Д-02/8-1800/22 у проведенні перерахунку пенсії позивачки з 01.10.2020 згідно довідки Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.12.2021 №11/52613/6445 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі наданої Сумським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки від 06.12.2021 № 11/52613/6445 про розмір грошового забезпечення, саме з 01.10.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 5, 7, 242, 311, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року по справі № 480/8600/22 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, викладену у листі від 14.02.2022 №1281-1312/Д-02/8-1800/22 у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 згідно довідки Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.12.2021 №11/52613/6445.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі наданої Сумським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки від 06.12.2021 № 11/52613/6445 про розмір грошового забезпечення, з 01.10.2020 з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк