Справа № 320/10184/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року № 320/10184/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні останнього;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 11053,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у порушення вимог трудового законодавства не виплатив усі належні їй суми на день звільнення, що є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції визначений пунктом 8 Розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260). Відповідач наголошує, що позивачу одноразова грошова допомога виплачена без жодної затримки розрахунку при звільненні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 13.10.2021.

Позивач проходив службу в Національній поліції та наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Київській області № 249 о/с від 28.08.2020 звільнений зі служби в поліції.

Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача 29.09.2020 йому здійснено нарахування одноразової грошової допомоги у розмірі 108 490, 58 грн.

Позивач, вважаючи що відповідач протиправно не здійснив виплату належних йому сум під час звільнення, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За правилами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, викладеній відповідно до Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За пунктом 7 розділу VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.

Отже, при відсутності спору про розмір виплачуваних при звільненні сум, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У цій справі спірним питанням є своєчасність виплати відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні.

Суд встановив, що 01.09.2020 ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції.

Водночас кошти на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні надійшли на рахунок 29.09.2020.

Зазначені обставини сторонами заперечуються.

В силу пункту 8 розділу VI Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських»:

одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Отже, здійснюючи позивачу виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у двомісячний строк протягом звільнення, відповідач дотримався вимог Порядку №260 щодо строків виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення строків виплати йому усіх належних сум при звільненні не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та є необґрунтованими.

Разом з цим, суд відхиляє доводи позивача про застосування до спірних правовідносин висновків щодо застосування положень статей 116 та 117 КЗпП України, викладених у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №440/4332/18, від 13.02.2020 у справі №809/698/16, від 06.03.2020 у справі №1240/2162/18, від 27.04. 2020 у справі №812/639/18, від 22.05.2020 у справі №320/1263/19, оскільки постанови Верховного Суду у цій категорії спорів, на які посилається позивач, ухвалені за інакшого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, які виникли до 21.08.2020, тобто до дати набрання чинності наказу №539.

До набрання чинності змін, внесених цим наказом, Порядок №260 не містив положень, які регулювали, зокрема, строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (тобто розділу VІ не було). Тож при вирішення спорів, які виникали у зв`язку із затримкою виплати цих коштів, адміністративні суди, цих (нових) положень застосовувати не можуть і керуватися тими нормами законодавства, які діяли на час виникнення спорів.

Разом з цим, спірні правовідносини в цій справі пов`язуються зі звільненням позивача зі служби в поліції, яке відбулося 01.09.2020. Тобто, на дату виникнення цього спору нормативне регулювання цих відносин змінилося.

Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 23.11.2022 у справі №160/20449/21, від 15.02.2023 у справі №160/19339/21, від 12.06.2023 у справі №160/7452/22 та іншим.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено судові втрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.