Справа № 440/17160/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2023 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - ГУДПС), в якому, з урахуванням пояснень та уточнень від 27.11.2023, просить суд:
- зобов`язати ГУДПС вилучити інформацію з інтегрованої картки платника на ім`я ОСОБА_1 про борг (недоїмку) з єдиного внеску на суму 37 788,74 грн та закрити інтегровану картку платника.
В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на обставини порушення своїх прав через виставлення безпідставних, як на її думку, вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок), обов`язок зі сплати якого на неї не поширюється, оскільки з 01.01.2013 вона не здійснює адвокатську діяльність, не отримує доходів від такої діяльності, так як 10.01.2023 за її заявою рішенням Ради адвокатів Полтавської області (протокол №1) було зупинено її право на заняття адвокатською діяльністю з 01.01.2013.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою від 05.12.2023 продовжено строк на усунення недоліків.
Ухвалою суду від 14.12.2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі залишено без задоволення.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 поновлено строк звернення до суду, позовну заяв прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.
Розгляд справи, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до актуальних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 03.06.2008 і по теперішній час зареєстрована у вказаному Реєстрі (а.с. 109).
Як стверджує позивач, 24.04.2008 вона отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №587, видане КДКА в Полтавській області, та з 05.06.2008 значилась на податковому обліку в Кременчуцькій ДПІ ГУДПС. На підставі заяви ОСОБА_1 рішенням Ради адвокатів Полтавської області від 10.01.2013 (а.с. 30) зупинено право позивача на заняття адвокатською діяльністю з 01.01.2023 та внесено у зв`язку з цим до Єдиного реєстру адвокатів України відповідну інформацію (а.с. 31). З 01.01.2023 адвокатська діяльність ОСОБА_1 не здійснюється.
- по строку сплати 09.02.2018 в сумі 8448,00 грн за 2017 рік, сплата відсутня;
- по строку сплати 19.04.2018 в сумі 2457,18 грн, за 1 квартал 2018 року, сплата відсутня;
- по строку сплати 19.07.2018 в сумі 2457,18 грн за 2 квартал 2018 року, сплата відсутня;
- по строку сплати 19.10.2018 в сумі 2457,18 грн за 3 квартал 2018 року, сплата відсутня;
- по строку сплати 21.01.2019 в сумі 2457,18 грн за 4 квартал 2018 року сплата відсутня;
- по строку сплати 19.04.2019 в сумі 2754,18 грн за 1 квартал 2019 року сплата відсутня;
- по строку сплати 19.07.2019 в сумі 2754,18 грн за 2 квартал 2019 року сплата відсутня;
- по строку сплати 21.10.2019 в сумі 2754,18 грн за 3 квартал 2019 року сплата відсутня;
- по строку сплати 20.01.2020 в сумі 2754,18 грн за 4 квартал 2019 року сплата відсутня;
- по строку сплати 21.04.2020 в сумі 2078,12 грн за січень-лютий 2020 року сплата відсутня;
- по строку сплати 20.07.2020 в сумі 1039,06 грн за червень 2020 року сплата відсутня;
- по строку сплати 19.10.2020 в сумі 3178,12 грн за 3 квартал 2020 року сплата відсутня;
- по строку сплати 19.01.2021 в сумі 2200,00 грн за жовтень-листопад 2020 року сплата відсутня.
Також відповідач повідомив, що ОСОБА_1 як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю-адвокат, на податковому обліку не значиться.
Станом на 30.04.2019 відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС по ОСОБА_1 рахувалася заборгованість по єдиному внеску в сумі 21 030,90 грн.
Тому відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну від 20.04.2015 №449, по ОСОБА_1 20.05.2019 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7926-51/3966 (а.с. 94), яку направлено боржнику. Проте 20.07.2019 цю вимогу повернуто з позначкою "за закінченням терміну зберігання".
Після цього узгоджену вимогу №Ф-7926-51/2507-У від 13.02.2020 на суму 8262,54 грн направлено до територіального відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Станом на 31.03.2021 відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС по ОСОБА_1 заборгованість по єдиному внеску зросла до 37 788,74 грн.
21.04.2021 було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7926-51/1264 (а.с. 90), яку направлено боржнику, однак 31.08.2021 поштовий оператор повернув поштове відправлення з позначкою "за закінченням терміну зберігання" (зворот а.с. 90).
У подальшому ГУДПС щодо ОСОБА_1 сформовано узгоджену вимогу від 21.04.2021 №Ф-7926-51/1264-У на суму 8495,30 грн, яку направлено до територіального органу ДВС для примусового виконання.
У позовній заяві позивач зазначає, що у вересні 2021 року вона захотіла розпорядитися своєю особистою власністю - квартирою АДРЕСА_1 . Однак за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та за усною інформацією Крюківського та Автозаводського ВДВС з`ясувалося, що ця квартира знаходиться під арештом, ініційованим ГУДПС.
Не погоджуючись із правомірністю нарахувань, ОСОБА_1 оскаржила вимогу ГУДПС від 21.04.2021 №Ф-7926-51/1264 до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у справі №440/16405/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Однак постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у справі №440/16405/21 було скасовано. Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУДПС №Ф-7926-51/1264 від 21.04.2021 визнано протиправною та скасовано.

Як стверджує позивач, після отримання постанови суду апеляційної інстанції вона звернулася до відповідача, Крюківського та Автозаводського ВДВС з проханням порушити ініціативу зняття заборон з відчуження належної ОСОБА_1 квартири, проте відповідач і по даний час не виконує вищезазначене рішення суду, тобто не скасовує заборгованість по сплаті єдиного внеску.

У свою чергу у відзиві та у листі-відповіді позивачу від 10.10.2023 №32557/6/16-31-13-06-07 (а.с. 14-15) відповідач зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7926-51/1264-У від 21.04.2021 на заявлену суму боргу 8495,30 грн про стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_1 по єдиному внеску відкликана з Автозаводського ВДВС листом від 20.07.2023 №12190/5/16-31-13-06-08, тоді як судове рішення не містить вимог до ГУДПС зобов`язального характеру щодо внесення змін до ІКП ОСОБА_1 та скасування суми нарахування зі сплати єдиного внеску. Інші вимоги про сплату боргу (недоїмки), як і нарахована сума зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 не оскаржувалися. Враховуючи вищенаведене у ГУДПС відсутні підстави щодо відкликання узгоджених вимог про сплату боргу (недоїмки), а саме: 20.05.2019 №Ф-7926-51/3966-У на суму 21030,90 грн та від 13.02.2020 №Ф-7926-51/2507-У в сумі 8262,54 грн. Станом на 09.10.2023 за ОСОБА_1 рахується заборгованість по єдиному внеску в сумі 37788,74 грн, яка підлягає сплаті.

Не погодившись із правомірністю вказаних вимог, а також правомірністю вимоги від 21.04.2021 №Ф-7926-51/1264-У позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому також просить зобов`язати ГУДПС вилучити інформацію з інтегрованої картки платника на ім`я ОСОБА_1 про борг (недоїмку) з єдиного внеску на суму 37788,74 грн та закрити інтегровану картку платника.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі Закон №2464-VI).

Відповідно до статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464-VI, які діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Стаття 7 Закону №2464-VI визначає базу нарахування єдиного внеску.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI, крім інших, Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI).

Законом України від 21.12.2016 №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 - 3200 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З прийняттям Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" були внесені зміни до Закону №2464-VI, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати зобов`язань платниками єдиного внеску.

Так, з 01.01.2018 всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464-VI категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону №2464).

Законом України від 07.12.2017 №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 - 3 723 грн.

Законом України від 23.11.2018 №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2019 - 4173 грн.

Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2020 - 4723 грн, а з 01.09.2020 - 5000 грн.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Тож щоквартальний платіж для кола платників, визначених абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та особи, які провадять незалежну професійну діяльність), у 2017 році становив 2112,00 грн (3200 х 3 х 22%); у 2018 році - 2457,18 грн (3723 х 3 х 22%); у 2019 році - 2754,18 грн (4173 х 3 х 22%); у 2020 році з 1 січня - 3117,18 грн (4723 х 3 х 22%), а з 1 вересня - 3300 грн (5000 х 3 х 22%).

Статтею 6 Закону №2464-VI встановлений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до пункту 7 статті 13 Закону №2464-VI та розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Статтею 25 цього ж Закону визначено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону №2464-VI та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, контролюючим органом було нараховано ФОП ОСОБА_1 недоїмку зі сплати ЄСВ у розмірі 21030,90 грн, оформлену 20.05.2019 вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7926-51/3966 (а.с. 94).

У подальшому заборгованість по єдиному внеску зростала до 29293,44 грн, у зв`язку з чим 13.02.2020 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7926-51/2507 (а.с. 92), до 37788,74 грн, у зв`язку з чим 21.04.2021 було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7926-51/1264 (а.с. 90).

За таких обставин ОСОБА_1 в силу приписів ст. 6 Закону №2464-VI наразі обтяжена обов`язком сплати нарахованих їй сум єдиного внеску до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Позивач у позовній заяві наполягає на обставинах того, що у спірний період з 2017 по 2020 роки вона не здійснювала адвокатську діяльність, а тому й не зобов`язана була сплачувати єдиний внесок як самозайнята особа - адвокат.

Втім, як вже встановлено судом, спірні суми єдиного внеску були нараховані позивачу не як самозайнятій особі, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокатська діяльність), а як платнику - фізичній особі-підприємцю на загальній системі оподаткування.

У відзиві та в письмових поясненнях відповідач наполягав на тому, що ОСОБА_1 як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), на обліку в Кременчуцькій ДПІ у спірний період не перебувала.

Аналіз чинного законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, свідчить на користь висновку про те, що обов`язок зі сплати єдиного внеску виникає лише в силу факту наявності у особи статусу фізичної особи-підприємця безвідносно до обставин не/здійснення нею господарської діяльності чи обставин не/отримання прибутку від такої діяльності.

В силу положень пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 15.05.2003 №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (в редакції чинній станом на момент формування спірних податкових вимог) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 7, 8 статті 4 вказаного Закону, державна реєстрація базується, крім іншого, на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; державної реєстрації за заявницьким принципом; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини дев`ятої статті 4 цього ж Закону, фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вже з`ясовано судом вище, за актуальними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, отриманими на запит судді від 08.02.2024 (а.с. 109), ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою - підприємцем з 03.06.2008. Відомості щодо реєстрації припинення нею підприємницької діяльності у реєстрі відсутні.

Тож суд погоджується із твердженнями відповідача відносно того, що позивач станом на момент виникнення заборгованості у 2017 - 2020 роках була зареєстрована у статусі фізичної особи-підприємця, а тому зобов`язана була сплачувати єдиний внесок і, як наслідок, має погасити заборгованість з єдиного внеску у розмірі 37788,74 грн.

Позивачем не наведено жодних посилань на обставини та не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність у неї обов`язку зі сплати єдиного внеску за спірний період як у фізичної особи-підприємця.

Обставини, що аналізувалися Другим апеляційним адміністративним судом у справі №440/16405/21, не мають відношення до спірних, оскільки предмет аналізу у вказаній справі з незрозумілих причин апеляційний суд пов`язав з адвокатською діяльністю ОСОБА_1 .

В даному ж випадку обов`язок зі сплати єдиного внеску пов`язаний з фактом реєстрації позивача як суб`єкта господарської діяльності у статусі фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат, які складаються лише із сум фактично сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з цим позовом у розмірі 1073,60 грн, відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун