Справа № 300/7351/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2024 р. справа № 300/7351/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник за довіреністю Кузів Володимир Миколайович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті пенсії, яка підлягала виплаті пенсіонеру, і залишилась неодержаною у зв`язку з його смертю та зобов`язання стягнути пенсію в розмірі 226 900,70 гривень, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник за довіреністю Кузів Володимир Миколайович (надалі по тексту також представник позивача), звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління ПФУ в області, Управління, орган пенсійного забезпечення), в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 226 900,70 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у праві №300/262/22, і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю;
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 пенсію в розмірі 226 900,70 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 (надалі по тексту також ОСОБА_2 ), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 19.04.2000, та одержуючи пенсію у зв`язку з втратою годувальника, 22.09.2023 звернулася до Головного управління ПФУ в області із заявою про здійснення останній виплати нарахованої її чоловікові ОСОБА_2 пенсії у сумі 197 966,83 гривень, що залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
Орган пенсійного забезпечення листом від 16.10.2023 повідомив позивачу, що пенсія ОСОБА_2 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2262-ХІІ) виплачена по 30.11.2022, виплату пенсії з 01.12.2022 припинено у зв`язку з смертю ОСОБА_2 , недоодержаних сум немає.
В згаданому листі, відповідач зазначив, що згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22 облікується заборгованість за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 в сумі 226 900,70 гривень, яка включена в реєстр виконання судових рішень. Однак, Управління вважає, що вказана заборгованість не може вважатися недоотриманою пенсією, оскільки виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Позивач вважає дії відповідача щодо відмови їй у здійсненні виплати недоотриманої пенсії її померлого чоловіка протиправними, оскільки була членом сім`ї (дружиною) померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, а отже, відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2262-ХІІ) має право на одержання недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви(а.с.24-26).
На виконання ухвали суду від 30.10.2023 позивач подала до канцелярії суду 06.11.2023 заяву про уточнення позовних вимог(а.с.33-34), в якій уточнила зміст позовних вимог та ставить питання необхідності:
визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 226 900,70 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у праві №300/262/22, і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 пенсію в розмірі 226 900,70 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
27.11.2023 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.35-36).
Як зазначає, Головне управління ПФУ в області, виплата пенсії та допомоги в разу смерті пенсіонера регламентується статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", відповідно до якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Орган пенсійного забезпечення, звертає увагу, що частиною 3 статті 61 згаданого Закону, передбачено що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. На переконання відповідача, у даному випадку шестимісячний строк на звернення членів сім`ї померлого до Управління про отримання сум пенсії померлого ОСОБА_2 , що залишилися недоодержаними у зв`язку з смертю, розпочався з 17.11.2022 та завершився 17.05.2023. Головне управління ПФУ в області, звертає увагу на обставину звернення ОСОБА_1 із даною заявою 22.09.2023, тобто із пропуском шестимісячного терміну, а тому позивач втратила право на одержання даної виплати.
Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяв, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 19.04.2000 серії НОМЕР_1 (а.с.20).
ОСОБА_2 з червня 1994 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію "за вислугу років" відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", свідченням чого є протокол за пенсійною справою 00-5137 (МВС) від 13.05.2022 (а.с.8).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22, що набрало законної сили 19.04.2022 (а.с.11-18):

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 12.08.2021 за №1589, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Івано-Франківській області";

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, згідно довідки від 12.08.2021 за №1589, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Івано-Франківській області", з урахуванням проведених платежів. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103691627).

Як свідчать відомості протоколу за пенсійною справою ОСОБА_2 №005137-МВС від 11.05.2022 на підставі вищезазначеного рішення суд позивачу з 01.06.2022 здійснено перерахунок пенсії (а.с.50).

В межах коментованого перерахунку пенсії Управляння сформувало Розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії від 11.05.2022, у яким визначено суму доплати за період з грудня 2019 року по травень 2022 року та яка становить 226 900,70 гривень (а.с.58).

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження виплати перерахованого розміру пенсії за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22.

Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 18.11.2022, засвідчує, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

ОСОБА_1 з 22.11.2022 за її заявою (зворот а.с.53) призначено пенсію в разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", про що вказують дані протоколу за пенсійною справою № (МВС) від 06.12.2022 (а.с.53).

22.09.2023 позивачка звернулася до Головного управління ПФУ в області із заявою про здійснення останній виплати нарахованої її чоловікові ОСОБА_2 пенсії у сумі 226 900,70 гривень, що залишилися недоотриманими у зв`язку з смертю ОСОБА_2 (а.с.9).

Головне управління ПФУ в області листом від 16.10.2023 за №9760-9346/Г-02/8-0900/23 повідомило позивача, що пенсія ОСОБА_2 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ виплачена по 30.11.2022, виплату пенсії з 01.12.2022 припинено у зв`язку з смертю ОСОБА_2 , недоодержаних сум немає (а.с.10, зворот а.с.10)

Як зазначив орган пенсійного забезпечення, згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22 облікується заборгованість за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 в сумі 226 900,70 гривень, яка включена в реєстр виконання судових рішень. Однак, на думку відповідача, вказана заборгованість не може вважатися недоотриманою пенсією, оскільки виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Позивач вважаючи таку відмову у виплаті недоодержаної пенсії її померлого чоловіка протиправною звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

В силу правового регулювання, визначеного статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2023 за №1058-ІV (надалі по тексту також Закон №1058-ІV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Схоже правове регулювання визначено в статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ (надалі по тексту також Закон №1788-ХІІ), зокрема, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вказане кореспондується із положеннями статтею 1227 Цивільного кодексу України, якими установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ.

За приписами частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за №3-1 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі по тексту також Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як і пункту 4 Порядку №3-1 визначено спеціальний механізм виплати пенсії в разі смерті пенсіонера, який отримував пенсію за вислугу років згідно цього Закону, і залишилися недоодержаними.

Вказаний закон і підзаконний нормативно-правий акт є спеціальними щодо інших норм законодавства України (наприклад, статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" тощо), і виключно вказаними нормами регламентовано порядок "виплати" сум пенсії "за вислугу років", які залишилися недоодержаними у зв`язку з смертю пенсіонера з числа військовослужбовців, членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 19.04.2000 (а.с.20), ОСОБА_1 являється дружиною померлого ОСОБА_2 .

Позивачці з 22.11.2022 призначено пенсію в разі втрати годувальник, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 06.12.2022 (а.с.53).

Головне управління ПФУ в області, у відзиві на позов, зазначило, що, окрім ОСОБА_1 , інші члени сім`ї ОСОБА_2 із заявами про виплату пенсії, яка підлягає виплаті, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю не звертались (а.с.45).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в силу положень частини 1 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 , і які залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю.

Суд звернув увагу, що позивач, звернулася до Головного управління ПФУ в області із заявою про здійснення останній виплати нарахованої її чоловікові ОСОБА_2 пенсії, що залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю поза межами строку визначеного частиною 3 статті 61 Закону №2262-ХІІ.

Однак, в даному випадку, суд також звертає уваги, що відмова органу пенсійного забезпечення не містить такої мотивації її прийняття.

У відповіді від 16.10.2023 за №9760-9346/Г-02/8-090202/23 (а.с.10), Управління, свою відмову позивачу, мотивує тим, що недоодержаних сум пенсії немає, згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22 облікується заборгованість за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 в сумі 226 900,70 гривень, яка включена в реєстр виконання судових рішень. Вказана заборгованість не може вважатися недоотриманою пенсією, оскільки виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Суд зазначає, що нарахована і недоодержана пенсія на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Згідно статті 8 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним з основних принципів/засад адміністративного судочинства, згідно з пунктом 5 частини 3 статті 2 КАС України є обов`язковість судового рішення.

Також відповідно до статей 14 та 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Неповне і несвоєчасне нарахування та виплата належного розміру пенсії ОСОБА_2 за період з грудня 2019 року по травень 2022 року в загальному розмірі 226 900,00 гривень є очевидною і встановленою обставиною.

Право на такі недоплачені суми пенсії відновлено ОСОБА_2 за його життя рішенням суду. Тривале виконання Управлінням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22, яке набрало законної сили 19.04.2022, стало продовженням порушення його прав, так як останній за життя правомірно очікував на виконання рішення в розумний строк.

В контексті порушеного питання суд вважає за необхідне звернути увагу на ключову відмінність між приписами Законів №2262-ХІІ, №1788-ХІІ та №1058-ІV, а саме

по перше, відповідно до Закону №2262-ХІІ "суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини", "зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера";

по друге, відповідно до Закону №1788-ХІІ "суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини", "зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера";

по третє, відповідно до Закону №1058-ІV "у разі не звернення особами за виплатою суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, така сума пенсії, входить до складу спадщини".

Аналіз коментованих законів свідчить про різне правове регулювання одних і тих же правовідносин, які пов`язані з "неодержаними сумами пенсій у зв`язку з смертю пенсіонера", зокрема:

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №1058-ІV, недотримання шести місяців з дня відкриття спадщини на звернення особами за виплатою суми пенсії, така обставина має наслідком включенням таких сум пенсій до складу спадщини;

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №2262-ХІІ, законодавцем не передбачено взагалі можливості на включення таких сум пенсій до складу спадщини, в той час як положеннями статтею 1227 Цивільного кодексу України зазначена можливість визначна;

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №2262-ХІІ, такі суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, при цьому, недотримання такої умови щодо пенсії Закону №1058-ІV не позбавляє права особи на включення зазначених до складу спадщини;

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №1788-ХІІ, відсутність своєчасного подання заяви протягом шести місяців з дня смерті пенсіонера, або відсутності належного членам його сім`ї, має наслідком входження такої пенсії до складу спадщини.

Слід констатувати, що у відношенні до пенсій, недоодержаних у зв`язку з смертю пенсіонера військовослужбовця чи прирівняних до них осіб, якому така нарахована відповідно до Закону №2262-ХІІ, в порівнянні із аналогічними положеннями Законів №1788-ХІІ та №1058-ІV, законодавством встановлено найбільш несприятливі і звужені правила осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Членам сім`ї та особам, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, перелік яких визначений Законами №1788-ХІІ та №1058-ІV, надано суттєві переваги у правах над такою ж категорією осіб, що передбачена Законом №2262-ХІІ, у питаннях виплати сум пенсій осіб, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, в тому числі питанні недотримання шестимісячного строку на звернення за такою пенсією.

Частинами 1 і 2 статті 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 за №5207-VI (надалі по тексту також Закон №5207-VI) відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

За приписами частини 1 статті 4 Закону №5207-VI дія цього Закону поширюється на відносини між юридичними особами публічного та приватного права, місцезнаходження яких зареєстровано на території України, а також фізичними особами, які перебувають на території України.

Дія цього Закону, поряд з іншим, поширюється на такі сфери суспільних відносин як соціальний захист (абзац 8 частини 2 статті 4 Закону №5207-VI).

Формами дискримінації, як визначено в частині 1 статті 5 Закону №5207-VI, серед іншого є - непряма дискримінація.

Оцінюючи аргументи відповідача про відсутність в ОСОБА_1 права на застосування приписів статті 61 Законом №2262-ХІІ та відповідно і на отримання сум пенсій її чоловіка, які підлягали виплаті останньому, з підстав недотримання шестимісячного строку на звернення за пенсією з дня смерті ОСОБА_2 , суд виходить із наступних аргументів.

Згідно приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Виходячи із обставин справи та принципу пропорційності, суд вважає, що несприятливим наслідком для прав, свобод та інтересів, у даному випадку, є неодержання нарахованої на виконання рішення суду від 17.03.2022 у справі №300/262/23 пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із несвоєчасним виконання рішення суду та після його смерті, його дружиною ОСОБА_1 , яка недотрималася шестимісячного строку на звернення за пенсією з дня смерті її чоловіка. Ціллю, на досягнення якої прийняте рішення/вчинені дії органом пенсійного забезпечення, є економія коштів державного бюджету.

З огляду на фактичні обставини справи, суд звертає увагу, що, відмова відповідача від 16.10.2023 за №9760-9346/Г-02/8-0900/23, не мотивована зверненням позивача до Головного управління ПФУ в області поза межами строку встановленого частино 3 статті 61 Закону №2262-ХІІ (4 місяці 6 днів).

Недотримання строку із його перевищенням на 4 місяці і 6 днів, на переконання суду, не може бути тим строком, який слід оцінювати як значний чи тривалий, порушення якого може виправдати втручання держави в права особи з метою їх обмеження, наслідком чого буде повна втрата можливості отримати належні померлому чоловікові суми пенсії, які йому були нараховані і правом на отримання яких за життя останній з незалежних від себе причин не зміг скористатися.

Більше того, навіть беручи до уваги факт несвоєчасного звернення до Управління із заявою про виплату недоодержаної пенсії чоловіком позивача, суд вважає, що дії відповідача не являється проявом досягнення необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення/дії, так як у даному випадку йде мова про продовження порушення права:

- ОСОБА_2 на належний розмір і суми пенсії, які протиправно не були нараховані й виплачені (226 900,00 гривень), та на своєчасне (в розумний строк) виконанням рішення суду у справі №300/262/22;

- ОСОБА_1 на виплату недоодержаної пенсії її чоловіка.

Відтак, суд вважає, що дії Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 226 900,70 гривень, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, є непропорційними тим несприятливим наслідкам, які настали в наслідок такої відмови.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що дії Головного управління ПФУ в області, щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 226 900,70 гривень, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, є протиправними.

Попри це, незважаючи на розгляд судом адміністративних справ не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог, суд, керуючись частиною 2 статті 9, пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту права порушеного позивача, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зокрема, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є спонукання (зобов`язання) відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 226 900,70 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Більше того, приписи статті 61 Закону №2262-ХІІ врегульовують питання "виплати", а не "стягнення" пенсії що залишилася недоодержаною у зв`язку з смертю пенсіонера.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1 073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №12 від 24.10.2023 (а.с.6).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке вчинило дії, спрямовані на відмову у виплаті недоодержаної пенсії, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 644,16 гривень, що становить 60 відсотків задоволених позовних вимог від розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду достатніх доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 226 900,70 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у праві №300/262/22, і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 226 900,70 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №300/262/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 644,16 гривень (шістсот сорок чотири гривні шістнадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача за довіреністю Кузів Володимир Миколайович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.