Справа № 640/18855/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м.Київ № 640/18855/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., при секретарі судового засідання Карпенко Д.С.,

за участю:

представника позивача - Лемець В.В.,

відповідача - Толочко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держаної податковох служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових рішень

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулась ОСОБА_1 (далі позивачка) з позовною заявою до Головного управління ДФС у м.Києві (далі відповідач), - про визнання неправомірними та скасування податкових рішень.

Зміст позову з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, прийнятої протокольною ухвалою від 06.10.2022 становить вимога визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти, винесені відповідачем: № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, вимогу про сплату боргу №Ф-206 У від 21.06.2019 в частині сплати боргу (недоїмки) на суму 97 662,70 грн, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.06.2019 в частині вимоги сплати суми 159 427,40, рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску від 21.06.2019 (далі оскаржувані рішення).

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві відповідач зазначив, що в ході перевірки та аналізу документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у період 01.01.2016 по 30.09.2016 перебувала на спрощеній системі оподаткування єдиний податок ІІ група. В періоді з 01.10.2016 по 31.12.2018 перебувала на загальній системі обліку та звітності. Відповідач вказує, що позивачка в охопленому перевіркою періоді декларації не подавала до податкової інспекції та не сплачувала податки до бюджету. за результатами перевірки встановлено, що в інтегрованій картці платника податку позивачки по єдиному податку (код платежу 18050400) існує заборгованість в сумі 3942,0 грн за листопад 2014 по вересень 2016 та штрафна санкція і пеня.

Дослідивши матеріали судової справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи слідує, що позивачка оскаржує податкові повідомлення-рішення відповідача від 21 червня 2019, а саме: № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, вимогу про сплату боргу №Ф-206 У від 21.06.2019 в частині сплати боргу (недоїмки) на суму 97 662,70 грн, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.06.2019 в частині вимоги сплати суми 159 427,40, рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску від 21.06.2019 (далі оскаржувані рішення).

Вищезазначені оскаржувані рішення винесені на підставі акта відповідача №1112/26-15-43-05/ НОМЕР_1 від 20.05.2019 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, та дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відноси з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018» (далі Акт перевірки).

Позивач вказує на те, що зазначена перевірка, як вказує позивач була здійснена без відома та без залучення позивача. Однак відповідач вказує у своєму відзиві на те, що в ході перевірки позивачці було направлено запит за №40710/Р/26-15-42-05-28 від 28.03.2019 про надання інформації та її документального підтвердження щодо отримання доходів від здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 2016-2018 років. Такий лист був повернений поштою відправнику (відповідачу) у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

У відзиві відповідач також зазначає, що позивачці було направлено копію наказу за №5135 від 26.04.2019 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення за №55758/Р/26-15-42-05-28 від 26.04.2019. Відповідач вказує, що наказ про проведення перевірки був направлений позивачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивачки як платника податків. Однак зазначений рекомендований лист було повернуто відповідачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Як наслідок зазначеного вище, відповідач констатував ненадання позивачкою ряду господарських документів, порушення податкового законодавства у зв`язку з ненаданням документів, за які податковим законодавством передбачено притягнення позивачки до фінансової відповідальності (штрафних санкцій).

Висновками Акта перевірки було встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, донараховано до сплати суми податків і зборів, нараховано штрафні санкції, у зв`язку з чим в подальшому відповідачем були винесені оскаржувані рішення.

Зі змісту Акта перевірки слідує, що відповідно до рішення про анулювання реєстрації (платника єдиного податку) за 3164 від 30.09.2016 було анульовано реєстрацію позивача (ФОП ОСОБА_2 ) як платника єдиного податку з 01.10.2016 і, відповідно, з цієї дати позивача переведено на сплату податку на загальних підставах. 25.09.2019 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про видачу рішення від 30.09.2016.

Рішення відповідача про анулювання реєстрації (платника єдиного податку) №164 від 30.09.2016 (далі рішення №164) позивач вважає неправомірним, винесеним із порушенням чинного законодавства. Рішення від 30.09.2017, відповідно до якого позивача виключено з реєстру платників єдиного податку як фізичну особу підприємця, винесено на підставі пункту 298.2.3 статті 298 Податкового кодексу України. Однак позивачка вказує на те, що вона не подавала відповідної заяви, визначеної п.298.2 та п.298.3 статті 298 Податкового кодексу України, що не було спростовано відповідачем. При цьому позивачка зазначає, що не подання від неї відповідної заяви в порядку ст.298 Податкового кодексу України нівелює правомірність та робить рішення відповідача від 30.09.2017 безпідставним та незаконним.

Оскаржувані ж у даній справі податкові повідомлення-рішення винесені у зв`язку із рішенням відповідача про анулювання реєстрації (платника єдиного податку) №164 від 30.09.2016, що не було спростовано в судовому засіданні відповідачем належними і допустимими доказами.

27.09.2019 позивачка подала до Окружного адміністративного суду м. Києва позов про визнання неправомірним та скасування рішення про анулювання реєстрації (платника єдиного податку) №164 від 30.09.2016. Позивачка вказала в позовній заяві, що не отримувала рішення про анулювання реєстрації (платника єдиного податку) №164 від 30.09.2016, тому весь спірний період (із 01.10.2016 по час подання цієї позовної заяви) здійснювала підприємницьку діяльність (подавала декларації, сплачувала податки та збори) як платник єдиного податку. Даний позов розглядався Окружним адміністративним судом м.Києва в межах справи №640/18438/19.

Рішенням від 09.02.2019 Окружний адміністративний суд м.Києва задовольнив позовні вимоги в повному обсязі визнав протиправним і скасував рішення відповідача №164 від 30.09.2016 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Зазначене рішення набуло законної сили і підлягає на час розгляду даної справи обов`язковому виконанню зокрема і відповідачем. Однак відповідач не надав суду пояснень яким чином було виконано ним рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2019 у справі №640/18438/19, чим не виконав відповідну протокольну ухвалу суду від 31.07.2023 року.

Виконання зазначеного рішення суду є безумовною умовою прийняття оскаржуваних рішень. В свою чергу, не врахування зазначеного рішення суду відповідачем призвело до прийняття протиправних рішень, які базуються на недостовірних відомостях та протиправних висновках.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

Загальні норми, на підставі яких були винесені оскаржувані рішення норми Податкового кодексу України. Статтею 298 Податкового кодексу України встановлено порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування. Відповідно до п.п.298.2 та п.п.298.3 статті 298 Податкового кодексу України, - відмова від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1 - 298.2.3 цієї статті. Для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву. Платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів.

Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: 1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків; 5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми; 6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення; 7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності; 8) у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів; 9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність; 10) у разі набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

У заяві зазначаються такі обов`язкові відомості: 1) найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків); 2) виключено; 3) податкову адресу суб`єкта господарювання; 4) місце провадження господарської діяльності; 5) обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010; 6) обрані суб`єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку; 7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи; 8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Окрім того, суд бере до уваги вимоги ч.2.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання щодо правомірності оскаржуваних рішень відповідача і приходить до висновку, що відповідачем було порушено вимоги даної норми щодо об`єктивності та законності. Окрім того винесення відповідачем оскаржуваних рішень зумовлена обставинами невиконання судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2019 у справі №640/18438/19, чим було грубо порушено принцип обов`язковості судових рішень, відображений в ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вищезазначене свідчить про протиправність оскаржуваних рішень, які були прийняті відповідачем внаслідок протиправного невиконання судового рішення та ігнорування вимог податкового закону про обов`язковість подання заяви від платника податку як єдиної належної підстави для прийняття рішення №164. Як наслідок, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати наступні індивідуальні акти, винесені ГУ ДФС у м.Києві: Податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2019; Податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2019; Податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2019; Податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2019; Податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2019; Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-206 У від 21.06.2019 в частині вимоги сплати боргу (недоїмки) на суму 97 662,70 грн.; Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму від 21.06.2019 в частині вимоги сплати суми 159 427,40 грн.; Рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21.06.2019.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 26 лютого 2024 р.