Справа № 320/46525/23
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

26 лютого 2024 року м. Київ №320/46525/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Діска А.Б.

розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року Nє 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року та березень 2018 року;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року та березень 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року Nє 1078;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду 05 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Представником позивача подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що правовідносини щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення виникли до внесення змін до частини 2 статті 233 КЗпП України (Законом України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ), а тому враховуючи позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів, положення щодо обмеження тримісячним строком з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права не можуть бути застосовані.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно із статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як зазначалось судом в ухвалі від 05 лютого 2024 року, Верховний Суд у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 та від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22 вказав, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою від 27 червня 2023 року №651 Кабінет Міністрів України скасував з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з 01 липня 2023 року почався відлік 3-місячного строку звернення до суду з позовними заявами (у спорах, пов`язаних з порушенням законодавства про оплату праці).

02 жовтня 2023 року відповідний строк закінчився.

Позовна заява надійшла до суду 12 грудня 2023 року, тобто з пропуском 3-місячного строку звернення до суду з позовом.

Суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Водночас статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення з позовом до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Обгрунтування заяви позивача про поновлення пропущеного строку полягає в тому, що строк звернення до суду позивачем не пропущено. Як таких фактичних обставин, які перешкодили позивачу звернутися до суду в тримісячний строк з 01 липня 2023 року до 02 жовтня 2023 року, у заяві не зазначено.

На обґрунтування заяви позивач посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 18 жовтня 2023 року у справі №380/14605/22, від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22, від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, та зазначає, що позивач звільнений з військової служби у запас 21 вересня 2018 року, тобто до 19 липня 2022 року, а до 19 липня 2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає, що у справах №380/14605/22, №280/6779/22 позивачі звернулися до суду під час дії карантину і саме ця обставина обумовила висновок про дотримання ними строку звернення до суду.

Зокрема, у пункті 89 постанови від 18 жовтня 2023 року у справі №380/14605/22 Верховний Суд виснував: «З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, а ураховуючи, що станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, установлений Кабінетом Міністрів України, то строк визначений частиною другою статті 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19 липня 2022 року, не підлягав застосуванню, так як такий продовжено на строк дії карантину, який діяв до 30 червня 2023 року».

У пунктах 57-59 постанови від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22 Верховний Суд вказав: « 57. В цій частині справи також слід врахувати вказані у пунктах 44-45 цієї постанови висновки про подовження на підставі пункту першого» глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України строків, визначених статтею 233 цього Кодексу, на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

58. Запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

59. За таких обставин, помилковими також є висновки судів попередніх інстанцій про те, що при зверненні до суду із позовом в частині указаного позивачем періоду нарахувань суддівської винагороди з липня 2022 року по вересень 2022 року останній пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом».

У даній справі ж позивач звернувся до суду 12 грудня 2023 року, тобто після закінчення карантину, отже, висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 18 жовтня 2023 року у справі №380/14605/22, від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані судом у даній справі, так само як і висновки, викладені в рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22.

Відтак, зазначена представником позивача підстава для поновлення строку звернення до суду не може бути визнана судом поважною. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку звернення до суду позивач не наводить.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У зв`язку з ненаданням позивачем доказів про існування поважних причин пропуску строку звернення до суду щодо спірних відносин, підстави, зазначені позивачем у заяві не підтверджується поважність причин пропуску, визнані судом необґрунтованими, а тому суд повертає позивачу позовну заяву з доданими до неї документами.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що у відповідності до частини 8 статті 169 КАС України, позивач має право повторного звернення до суду в разі надання доказів поважності причин пропуску такого строку в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 123, частини 4 статті 169, статтями 241, 243 КАС України суддя Київського окружного адміністративного суду

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Діска А.Б.