Справа № 240/28019/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 р. № 240/28019/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання протиправним та скасування рішення від 04.08.2023 року № 3792/03.04-пр; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 04.08.2023 р. № 3792/03.04-пр про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язання зарахувати до стажу роботи, роботи на посадах що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період з 03.11.2008 р. по 31.01.2018 р. фармацевт у ФОП ОСОБА_2 ;

- зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно поданої заяви від 20.10.2021 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, зокрема період роботи у ФОП ОСОБА_2 з 03.11.2008 р. по 10.10.2017 р.

18.01.2024 р. відповідачем подано відзив на позов, де вказано, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу Позивача періодів роботи з 03.11.2008 по 10.10.2017 на посаді фармацевта у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , оскільки Позивачем не підтверджено факт роботи у фармацевтичному (аптечному) закладів охорони здоров`я за вказані періоди. Отже, оскаржуване рішення є правомірним.

В частині позовних вимог про зобов`язання зарахувати до стажу роботи, роботи на посадах що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період з 03.11.2008 р. по 31.01.2018 р. фармацевт у ФОП ОСОБА_2 суд закрив провадження.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

20.10.2021 р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке рішенням від 23.10.2021 р. № 30 відмовило у призначенні пенсії за вислугу років. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи, визначені у дублікаті трудової книжки, оскільки титульну сторінку завірено печаткою УССР, тоді як запис про роботу посвідчено печаткою зразка держави - Україна.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 р. по справі № 240/19801/22, яке набрало законної сили 29.07.2023 р., визнано протиправним та скасовано рішення від 23.10.2021 № 30 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 такі періоди: з 01.08.1989 по 25.12.1989 - в аптеці № 49 на посаді фармацевта, з 25.12.1989 по 22.07.1997 в аптеці № 49 на посаді завідувача- фармацевта, з 23.07.1997 по 31.12.2000 на посаді завідувача аптекою у зв`язку з перейменуванням посади завідувача - фармацевта на завідувача аптекою, з 01.01.2001 по 31.01.2004 завідувача аптечним кіоском с. Інгулка ЦРА № 15, з 01.02.2005 по 03.10.2007 - завідувач-фармацевт аптеки № 49, з 03.11.2008 по 31.01.2018 - фармацевт у ФОП ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за вислугу років відповідно до п "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788) від 20.10.2021, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду відповідач розглянув повторно заяву позивача про призначення пенсії та рішенням від 04.08.2023 р. № 3792/03.04-пр відмовив у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

В обґрунтування рішення зазначено, що на виконання рішення суду по справі № 240/19801/22 Головним управлінням повторно розглянуто заяву зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.08.1989 по 25.12.1989, з 25.12.1989 по 22.07.1997, з 23.07.1997 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2004, з 01.02.2005 по 03.10.2007, з 03.11.2008 по 31.01.2018.

Відповідно до пункту 21 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058) особам, які на день набрання чинності Закону України від 03.11.2017 № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі 2148) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону № 1788, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788.

Закон № 2148 набрав чинності з 11.10.2017.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відтак, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11.10.2017. Отже, відсутні підстави для задоволення вимоги Позивача про зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоду роботи після 11.10.2017.

Страховий стаж позивача складає 28 років 3 місяці 9 днів, враховано всі періоди трудової діяльності.

Стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, склав 17 років 2 місяці 4 дні.

До стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, не враховано період роботи на посаді фармацевта у ФОП з 03.11.2008 р. по 10.10.2017 р., оскільки не підтверджено факт створення приватним підприємцем ОСОБА_2 аптеки, як фармацевтичного закладу (або наявність акредитаційного сертифікату), та роботи заявниці фармацевтом в цій аптеці.

Отже, спірним у даній справі є те, чи відноситься період роботи позивача у ФОП ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Судом отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_2 , згідно з яким основним видом економічної діяльності останньої є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

Згідно із записами в трудовій книжці позивача, вона з 03.11.2008 р. по 31.01.2018 р. працювала фармацевтом у ФОП ОСОБА_2 .

Частиною 1статті 52 Закону № 1788 визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» частини першої статті 55 Закону № 1788 (в редакції, чинній до 01 квітня 2015 року) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» статтю 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції.

Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема у пункті «е».

З прийняттям Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами «д», «е», «ж» статті 55 Закону № 1788, а Закон України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» статті 55 Закону № 1788) за переліком, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019визнані такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), положення пункту «а» статті54, статті55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XIIзі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII.

За приписами пункту «е» частини 1статті 55 Закону №1788, у відновленій редакції, післярішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Згідно розділу ІІ зазначеного переліку робота, зокрема, у лікарняних закладах на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 2 Примітки до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік №909), передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

При цьому серед найменувань закладів і установ зазначено не тільки аптеки, а й аптечні кіоски, аптечні магазини. При цьому судом враховується, що у Переліку №909 відсутні посилання на те, що зазначені заклади та установи мають бути обов`язково акредитованими.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Велика Палата у постанові від 29.08.2018 р. у справі №492/446/15-а відступила від викладеного у постанові Верховного Суду України від 17.09.2013р. року у справі №21-241а13 правового висновку, про те, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров`я на підставі державної акредитації, та дійшла висновку, що з 13.06.2015 (у зв`язку з внесенням змін до ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я» від 09.04.2015 №326-VIII, що набрали чинності 14.05.2015р. та введені в дію 13.06.2015р.) законодавство України покращило становище для всіх осіб, які працюють в аптечних закладах на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, незалежно від наявності державної акредитації такого закладу, і з цього дня стаж роботи на відповідних посадах зараховується до спеціального стажу, необхідного для призначення такої пенсії.

Велика Палата дійшла висновку, що ситуація у справі №492/446/15-а, є подібною до ситуації аптечних закладів, які з 13.06.2015 не проходили державну акредитацію і працівники яких, незважаючи на відсутність такої акредитації, отримали право на включення стажу роботи у цих закладах до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. Віднесення стажу роботи до спеціального, який дає право на пенсію за вислугу років, лише за ознакою наявності державної акредитації аптечного закладу, яка з 13.06.2015 стала добровільною, має дискримінаційний характер, оскільки без об`єктивного та розумного обґрунтування передбачає поводження у різний спосіб з особами, які перебувають у відносно схожих ситуаціях, - працювали чи працюють в неакредитованих аптечних закладах.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не зарахування позивачці у справі №492/446/15-а до спеціального стажу періоду її роботи з 29 грудня 2001 року по 30 грудня 2006 року у належному ФОП аптечному кіоску, який державної акредитації не проходив, і зарахування іншим особам до такого спеціального стажу періоду їх роботи в аптечних закладах, які з 13.06.2015 не мають державної акредитації, буде виявом дискримінаційного ставлення держави до осіб, які перебувають у подібній ситуації. Об`єктивного та розумного обґрунтування різниці у ставленні до цих людей з огляду на вищевказані зміни до законодавства, що по суті покращили становище позивачки й інших осіб, які до 13.06.2015 працювали у неакредитованих аптечних закладах, немає. А наслідком такого різного поводження є порушення заборони дискримінації у зв`язку з реалізацією права на мирне володіння майном - призначеною пенсією за вислугу років.

Зважаючи на схожі обставини справи із справою, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, та подібність спірних правовідносин у зазначених справах (в частині правових наслідків акредитації для пенсійного забезпечення працівника), суд вважає за необхідне взяти ці правові висновки до уваги та застосувати їх до вирішення цієї справи.

Посада позивача - фармацевт належить до визначених розділом 2 Переліку №909 посад провізорів, фармацевтів, лаборантів, що надає право на пільгову пенсію.

Враховуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що періоди роботи позивача з 03.11.2008 по 31.01.2018 повинні бути зараховані до спеціального стажу позивача і висновки відповідача у спірному рішенні є безпідставними.

З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку про те, що позивач, яка працювала на посаді фармацевта, має право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років згідно з п. "е"ст.55 Закону № 1788.

Отже, до пільгового стажу позивача не зараховано більше 9 років, відтак, позивач має більше 26 років стажу на роботах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення та наявність підстав для його скасування.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату пенсії за вислугу років задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії є достатнім способом захисту порушеного права позивача. Призначення та нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 536,80 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.08.2023 р. № 3792/03.04-пр про відмову в призначенні пенсії за вислугу років; зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно поданої заяви від 20.10.2021 р. задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.08.2023 р. № 3792/03.04-пр про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2021 р. про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату пенсії за вислугу років відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.02.2024 р.

Суддя Н. В. Лісовська