Справа № 600/3539/23-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3539/23-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

26 лютого 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Віктор-Ком Імпекс" до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2023 року приватне підприємство Віктор-Ком Імпекс» (ПП «Віктор-Ком Імпекс») звернулося до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати Рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА408000/2023/000124/2 від 13.04.2023, №UА408000/2023/000126/2 від 13.04.2023, №UА408000/2023/000125/2 від 13.04.2023;

- визнати протиправним та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000517 від 13.04.2023, №408020/2023/000520 від 13.04.2023, №408020/2023/000521 від 13.04.2023.

05 грудня 2023 року Чернівецький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.03.2023 між SEREROM SRL та ПП "Віктор-Ком Імпекс" укладено договір купівлі-продажу №187 (реєстраційний номер №1694/15.03.2023 р.). Предметом вказаного договору є купівля-продаж продуктів, включаючи сіль, в асортименті, кількості, стандартах якості, упаковці тощо, що поставляються на умовах FCA Campia Turzii, Румунія.

Згідно п.8.4 Договору документи, що додаються до доставки товару: рахунок-фактура, CRM, митна декларація, сертифікат якості, сертифікат походження.

Відповідно до Додатку №3 до Договору купівлі-продажу №187/15.03.2023 сторони домовились про купівлю-продаж солі в асортименті та по ціні в євро, зазначених в додатках. Так, зокрема, сіль придатна для споживання людьми, кам`яна, рекристалізована, екстра, не йодована, розфасована в мішки по 25 кг., на момент відправки вантажу становить 160 євро за тонну, а сіль брикетована по 5 кг. для годівлі свійських тварин становить 118 євро за тонну.

Так, згідно рахунку-проформи №511 від 10.04.2023 продавцем виставлено рахунок на оплату за товар:

-сіль придатна для споживання людьми кам`яна, рекристалізована, екстра, не йодована, розфасована в мішки по 25 кг. за тонну, на суму 7360 євро;

- сіль брикетована по 5 кг. для годівлі свійських тварин за тонну, на суму 2714 євро.

Разом рахунок-проформа виставлено на загальну суму 10074,00 євро.

12.04.2023 ПП "Віктор-Ком Імпекс" було сплачено на рахунок покупця кошти в розмірі 10 074,00 євро, що підтверджується платіжними документами.

12.04.2023 позивач, подав до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію №23UA72U7, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також надані підтверджуючі митну вартість документи.

13.04.2023 Чернівецькою митницею Держмитслужби України, за результатами розгляду митної декларації типу №23UA72U7 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UА408000/2023/000124/2, згідно з яким митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано позивача подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості.

Підставою для коригування митної вартості товару в рішенні UА408000/2023/000124/2 від 13.04.2023 митний орган зазначає ч. 3 ст. 53 МК України, зокрема те, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

-відповідно до наданого банківського документу (про оплату товару) від 12.04.2023 №190 JBKLN4, у графі призначення платежу зазначено лише контракт від 15.03.2023 р. №187, без зазначення реквізитів проформи. У той же час, контракт від 15.03.2023 р. №187 укладено на суму 1000000,00 євро. Тому неможливо перевірити факт оплати саме даної партії товару;

- згідно Інвойсу від 11.04.2023 р. №FESAR 1227 зазначено суму у румунській валюті 13267,71 RON. Пояснень з даного приводу не надходило. Вказане могло мати вплив на рівень митної вартості товару;

- у рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.04.2023 р.№2 зазначено, що експедиційні послуги по маршруту м. Кампія Турзій (Румунія) Чернівці складають 30000,00 грн. При цьому, у довідці про транспортно-експедиційні витрати від 11.04.2023 р.№2 заявлено, що вартість транспортно-експедиційних витрат від м. Кампія Турзій (Румунія) до місця перетину кордону пп. Дяково складають 15000,00 грн. Експедитор надає послуги по всій протяжності маршруту. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 р.№599, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення експедиційних послуг. Відомостей, які б документально підтвердили безпосередньо вартість та критерій розподілу експедиторських послуг на до/після кордону України, не надано.

Також, 12.04.2023 ПП "Віктор-Ком Імпекс" подало до митного оформлення митну декларацію №23UA721U7 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR1240 від 12.04.2023; рахунок-проформа до Інвойсу 511 від 10.04.2023; пакувальний лист б/н від 12.04.2023; автотранспортна накладна від 12.04.2023 б/н; банківський платіжний документ, що стосується товару по проформі від 12.04.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187/15.03.2023 з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення від 12.04.2023 №23ROCJ800Е0035621; документи на перевезення, сертифікати відповідності, інші.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №23UA72U7 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

-відповідно до наданого банківського документу (про оплату товару) від 12.04.2023 №190JВКLN4, у графі призначення платежу зазначено лише контракт від 15.03.2023 №187, без зазначення реквізитів проформи. У той же час, контракт від 15.03.2023 №187 укладено на суму 1000000 євро. У зв`язку із вищевикладеним неможливо перевірити факт оплати саме даної партії товару;

- згідно інвойсу від 12.04.2023 №FESAR 1240 зазначено суму у румунській валюті 18156,38 RON. А відповідно до копії митної декларації країни відправлення від 12.04.2023 №23RОСJ1800Е0035621 зазначено суму 18117,4 RON. Пояснень з даного приводу не надходило. Вказане могло мати вплив на рівень митної вартості товару;

- у довідці про транспортно-експедиційні послуги від 12.04.2023 №17 зазначено, що вартість транспортно-експедиційних витрат від м. Турда (Румунія) до п/п Дяково складає 15000 грн та від п/п Дяково до м. Чернівці - 15000 грн. Експедитор надає послуги по всій протяжності маршруту. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 р. №599, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення експедиційних послуг. Відомостей, які б документально підтвердили безпосередньо вартість та критерії розподілу експедиторських послуг на до/після кордону України, не надано.

Також, 13.04.2023 ПП "Віктор-Ком Імпекс" подало до митного оформлення митну декларацію №23UА73U6 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR1244 від 12.04.2023; рахунок-проформа до Інвойсу 511 від 10.04.2023; пакувальний лист б/н від 12.04.2023; автотранспортна накладна від 12.04.2023 б/н; банківський платіжний документ, що стосується товару по проформі від 12.04.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187/15.03.2023 з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення від 12.04.2023 №23ROCJ1800Е0035798; документи на перевезення, сертифікати відповідності.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №23UА73U6 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

-відповідно до наданого банківського документу (про оплату товару) від 12.04.2023 №190JВКLN4, у графі призначення платежу зазначено лише контракт від 15.03.2023 №187, без зазначення реквізитів проформи. У той же час, контракт від 15.03.2023 №187 укладено на суму 1000000 євро. у зв`язку із вищевикладеним неможливо перевірити факт оплати саме даної партії товару;

- згідно інвойсу від 12.04.2023 № FESAR 1240 зазначено суму у румунській валюті 18156,38 RON, а відповідно до копії митної декларації країни відправлення від 12.04.2023 №23ROCJ800Е0035621 зазначено суму 18117,4 RON Пояснень з даного приводу не надходило. Вказане могло мати вплив на рівень митної вартості товару;

- у довідці про транспортно-експедиційні послуги від 12.04.2023 №18 зазначено, що вартість транспортно-експедиційних витрат від м. Турда (Румунія) до п/п Дяково складає 15000,00 грн та від п/п Дяково до м. Чернівці 15000,00 грн. Експедитор надає послуги по всій протяжності маршруту. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 р. №599, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення експедиційних послуг. Відомостей, які б документально підтвердили безпосередньо вартість та критерії розподілу експедиторських послуг на до/після кордону України, не надано.

Шляхом обміну електронними повідомленнями відбулася процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митої вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не використано через відсутність інформації у митного органу щодо операцій імпорту в Україну ідентичних товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не використано у зв`язку із відсутністю у митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання та додавання не використано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання/додавання вартості.

Відтак, митну вартість визначено за резервним методом, за основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості:

-за МД 23UА62U7: «МД UA408020/2023/18388 від 11.03.2023 «Сіль в брикетах (блоках) по 5 кг для тварин. Завантажена на палетах. 22800 кг Na38,4%; Са 0,0832%; Мg 0,0311%. Країна виробництва RО. Торгівельна марка SАRЕRОМ Виробник SС Sarerom SRL.», рівень митної вартості 0,2377 евро/кг»;

- за МД 23UА73U6 «МД UA401020/2023/14532 від 21.03.2023 «Хлорид натрію. Сіль кам`яна нейодована крупна. САS-Nо: 7647-14-5. Є кристалічним сипким продуктом без запаху з солоним смаком без присмаку. Упаковано в мішки по 25 кг, на піддонах 22 т. Торговельна марка: SAREROM S.R.L. Країна виробництва: RО. Виробник: SARERОМ», рівень митної вартості 0,2353 євро/кг»;

- за МД 23UА72U7: «МД UА401020/2023/14532 від 21.03.2023 р. «Хлорид натрію. Сіль кам`яна нейодована крупна. САS-Nо: 7647-14-5. Є кристалічним сипким продуктом без запаху з солоним смаком без присмаку. Упаковано в мішки по 25 кг, на піддонах. -22 т. Торговельна марка: SAREROM S.R.L. Країна виробництва: RО. Виробник: SAREROM», рівень митної вартості 0,2353 євро/кг.».

За таких обставин, Чернівецькою митницею було сформовано наступні Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2023/000517, №408020/2023/000520 та №408020/2023/000521 від 13.04.2023.

Не погоджуючись з такими рішенням та картками відмови позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач при прийнятті оскарженого рішення та карток відмови діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а відтак рішення та картки відмови прийняті не обґрунтовано, без урахування усіх обставин що мають значення для прийняття рішення та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 248 Митного кодексу України (МК України) встановлено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Згідно із ст. 334 МК України органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Частиною 1 ст. 335 МК України визначено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості при перевезенні повітряним транспортом: стандартний документ перевізника, передбачений укладеними відповідно до закону міжнародними договорами в галузі цивільної авіації (генеральна декларація); документи, що містять відомості про товари, які перевозяться на борту (вантажні відомості, авіаційні вантажні накладні);документ, що містить відомості про припаси (бортові припаси) та про кількість припасів (бортових припасів), завантажених на борт судна та вивантажених з нього; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи (за наявності їх у перевізника) на товари, що перевозяться; визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності)відомості про знаки національної належності та реєстраційні знаки судна, номер рейсу, маршрут польоту, пункт вильоту та пункт прибуття судна; відомості про найменування підприємства (організації, установи), що експлуатує судно, та кількість членів екіпажу; список пасажирів із зазначенням їх кількості на судні, прізвищ та ініціалів, пунктів посадки та висадки; відомості щодо багажу пасажирів (пасажирська відомість); найменування товарів, номери вантажних накладних, кількість місць за кожною накладною, пунктів завантаження та пунктів вивантаження товарів; відомості про наявність (відсутність) на борту судна товарів, ввезення яких на митну територію України заборонено або обмежено, включаючи валютні цінності, наявні у членів екіпажу, лікарські засоби, до складу яких входять наркотичні, сильнодіючі засоби, психотропні та отруйні речовини; відомості про наявність (відсутність) на борту судна небезпечних товарів, зброї, боєприпасів.

Згідно з ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Так, ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України визначено перелік складових митної вартості. Але зазначено, що ці складові (додаткові витрати) повинні додаватись до ціни товару для визначення митної вартості лише в тому випадку, коли вони не були включені до ціни товару.

Статтею 57 МК України передбачено що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПП «Віктор-Ком Імпекс» до кожної митної декларації надано повний та достовірний пакет документів, необхідний для підтвердження митної вартості товару за основнім методом, а саме:

-до митної декларації №23U62U7 разом з товаро-супровідними документами, надано: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 1227 від 11.04.2023; рахунок-проформа до Інвойсу 511 від 10.04.2023; пакувальний лист б/н від 11.04.2023; автотранспортна накладна від 11.04.2023 б/н; банківський платіжний документ, що стосується товару по проформі від 12.04.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187/15.03.2023 з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення від 11.04.2023 №23RОСJ800Е0034809; документи на перевезення, сертифікати відповідності, інші;

- до митної декларації №23UA72U7 разом з товаро-супровідними документами, надано: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR1240 від 12.04.2023; рахунок-проформа до Інвойсу 511 від 10.04.2023; пакувальний лист б/н від 12.04.2023; автотранспортна накладна від 12.04.2023 б/н; банківський платіжний документ, що стосується товару по проформі від 12.04.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187/15.03.2023 з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення від 12.04.2023 №23ROCJ1800Е0035621; документи на перевезення, сертифікати відповідності, інші;

- до митної декларації №23UА73U6 разом з товаро-супровідними документами, надано: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR1244 від 12.04.2023; рахунок-проформа до Інвойсу 511 від 10.04.2023; пакувальний лист б/н від 12.04.2023; автотранспортна накладна від 12.04.2023 б/н; банківський платіжний документ, що стосується товару по проформі від 12.04.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187/15.03.2023 з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення від 12.04.2023 №23ROCJ1800Е0035798; документи на перевезення, сертифікати відповідності, інші.

Стосовно тверджень митного органу про те, що наданий позивачем банківський документ (про оплату товару) від 12.04.2023 р. №190 JBKLN4, в якому у графі "призначення платежу" зазначено лише контракт від 15.03.2023 р. №187, без зазначення реквізитів/інвойсу, у зв`язку з чим неможливо перевірити та розмежувати оплати даних окремих партій товару, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у вказаному платіжному документі у графі призначення платежу зазначено контракт №187 від 15.03.2023 (CNTR N187 DD 15/03/2023), що в свою чергу відповідає номеру контракту укладеному між позивачем та компанією "SAREROM", а також Додаткам до вказаного контракту.

При цьому, вартість, тип продукції, вага та місце походження визначені у контракті, відповідають інформації зазначеній у долучених до матеріалів справи інвойсах та інших документів, а отже контролюючим органом безпідставно не враховано платіжний документ №190JBKLN4 від 12.04.2023, як такий, що підтверджує факт оплати товару та ціну імпортованого товару.

Також, сума платіжного документу №190JBKLN4 від 12.04.2023 (10074,00 євро) повністю відповідає сумі передплати (10074,00 євро) визначеній у рахунку-проформі №511 від 10.04.2023 р.

При цьому, згідно інвойсу 1227 вартість товару в кількості 22800 кг становить 2690,40 євро, що відповідає всім доданим документам. Дана сума у євро в переведенні на румунські леї на дату складання Інвойсу становить 13267,71 RON, оскільки у митній декларації країни відправлення зазначена статистична вартість у румунській валюті - леях. Зазначено також курс валют по відношенню румунської леї до євро. У графі про вартість товару вказано числове значення 2690,40 євро.

Крім того, у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20 Верховним Судом наголошено, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Також, згідно з довідками №17, №18 від 12.04.2023 про транспортно-експедиційні послуги їх вартість за маршрутом Турда (Румунія) п/п Дяково Чернівці ( Україна) становить 30000,00 грн. Посилання відповідача на не підтвердження витрат на перевезення товару, спростовується довідкою №2 від 11.04.2023 про транспортно-експедиційні витрати, яка містить посилання на номера автомобіля, що зазначені в пакувальному листі та Інвойсі; у свою чергу, пакувальний лист має дані щодо дати завантаження товару, яка відповідає даті завантаження, вказаній в графі 21 CMR. В останній же є посилання на інвойс №1227, сертифікат походження товару форми EUR 1, найменування товару, його вагу, маршрут перевезення/місце завантаження і відвантаження товару. Вказані документи є достатніми для підтвердження витрат понесених на перевезення товару.

Аналогічного висновку дійшов Верховним Судом у постанові від 12 березня 2019 року у справі №803/3649/15 при дослідженні схожих правовідносин.

Враховуючи вище викладене, подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставну відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митним органом митної вартості товару із застосуванням резервного методу визначення такої вартості.

Стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини другої статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги від 12.03.2023 року №12/2023; акт прийому-передачі виконаних робіт від 02.05.2023 року; квитанцію №4 від 02.05.2023 року про оплату позивачем наданих послуг у розмірі 10500,00 грн.

При вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу апеляційний суд бере до уваги характер заявлених позовних вимог, що був предметом розгляду, значення даної справи для позивача, а також обсяг наданих послуг та затрачений час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).

Так, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що підстави для надання таких послуг слугувало прийняття відповідачем рішень, які визнані судом протиправними та скасовані. Тобто, позивачем не за власним бажанням був змушений звернутись до суду, а з підстав протиправних дій відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі по 5000,00 грн., що відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.