Справа № 182/219/24
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/219/24
Провадження № 2-а/0182/45/2024
У Х В А Л А

Іменем України

26.02.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування сфальсифікованої постанови № 73696742 від 02 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження, а в подальшому викрадення майна, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування сфальсифікованої постанови № 73696742 від 02 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження, а в подальшому викрадення майна.

Суддя, розглянувши матеріали позову, приходить до наступного.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною 1 ст.20 КАС України визначений перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 КАС України, частини першої даної статті, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Тобто, це - адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Згідно з ч.2 ст.20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі постанови № 15624, виданої 23 серпня 2023 року начальником Ужгородського РТЦК та СП полковником Тищуком І.М., і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп. Однак, позивач вищевказану постанову неправомірною не визнав та не оскаржив дії Ужгородського РТЦК та СП (не поставив під сумнів дії даного суб`єкта владних повноважень щодо винесення постанови). При цьому, предметом спору у даній справі є саме скасування постанови № 73696742 від 02 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повернуту йому незаконно викрадені кошти з карткового рахунку в розмірі 2 176 грн. 00 коп. Разом з тим, позивач заявив вимоги про відшкодування йому моральної шкоди, заподіяної відповідачами, яку він оцінює в 1 000 000 (один мільйон грн.) 00 коп.

Суддя, ознайомившись з матеріалами справи та пред`явленими вимогами, вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що вимогами чинного законодавства передбачено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, який визначено у розділі X Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Частинами 1, 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі, постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суддя дійшла висновку, що рішення (яка позивачем найменується в позові фіктивною постановою) Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса, оскаржується позивачем в судовому порядку до місцевого суду як адміністративного суду, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім цього, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі, судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця, прийнятої в рамках Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, незалежно від того, яким органом, у тому числі, судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Згідно з ч.5 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд акцентує увагу на тому, що дана ухвала не є відступом від дотримання принципу недопустимості спорів про підсудність, а є ухвалою, яка визначає встановлений законом суд, гарантування розгляду справи яким, є основою практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») щодо належної юрисдикції судових органів.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто, відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що, оскільки позов ОСОБА_1 було подано до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з порушенням правил КАС України, як до адміністративного суду, хоча, дана справа вищевказаному суду не підсудна, суддя приходить до висновку, що її необхідно передати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.20, 25, 29, 30, 48, 229, 243,248,250,256,293-295, 318 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування сфальсифікованої постанови № 73696742 від 02 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження, а в подальшому викрадення майна - передати на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал