Справа № 620/18509/23
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року м. Чернігів Справа № 620/18509/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі також відповідач), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 06.12.2023 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області повторно розглянути заяву (рапорт) та додані документи про призначення одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та в порядку, який визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку із отриманням ним 21.01.2023 поранення у період дії воєнного стану під час участі у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у період проходження служби під час виконання службових обов`язків, що документально підтверджено, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

У відзиві відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити. Зазначив, що рішення відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомогу відповідно до пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з невідповідністю належної кваліфікації нещасного випадку, який мав місце з позивачем та потягнув за собою часткову втрату працездатності, і який кваліфіковано, як такий, що трапився «у період дії воєнного стану під час участі в бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в період проходження служби під час виконання службових обов`язків», повністю відповідає приписам частини другої статті 19 Конституції України та нормам статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Матеріалами справи встановлено, що позивач проходить службу в органах Національній поліції України на посаді поліцейського взводу № 3 роти №2 «Чернігів» БПОП ГУНП в Чернігівській області.

Відповідно до акту № 11 від 14.04.2023 розслідування нещасного випадку, який стався 21.01.2023 біля 13.10 з поліцейським взводу № 3 РПСПОП «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області сержантом поліції ОСОБА_1 встановлено, що позивач отримав травму у період дії воєнного стану під час участі у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у період проходження служби під час виконання службових обов`язків (а.с.12-17).

Довідкою № 399 (а) медичної (військово-лікарської) комісії від 16.11.2023 встановлено, що травма позивача, ТАК, отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (а.с.10).

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 073571 від 15.11.2023 позивачу встановлено 20 % втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою, так, отриманою під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (а.с. 9).

16.11.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) та відповідними документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 20% втрати працездатності від травми, отриманої під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану (а.с.8).

Висновком про призначення одноразової грошової допомоги Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 06.12.2023 у призначенні одноразової грошової допомоги було відмовлено у зв`язку з тим, що формулювання пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про національну поліцію» без внесення відповідних змін не дозволяє призначити в даному випадку одноразову грошову допомогу (а.с .7).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Пунктом 5 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про Національну поліцію» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Частина друга статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів) визначає Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 № 4 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293 (далі - Порядок № 4).

Поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», у тому числі під час участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України «Про міліцію» (пункт 3 розділу I Порядку № 4).

Згідно пункту 4 розділу I Порядку № 4 випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, закладу освіти за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до органів державної влади (далі - останнім місцем проходження служби) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу III, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). У разі затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги керівником органу поліції або закладу освіти, в якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження видається наказ про виплату ОГД.

У разі відмови у призначенні одноразової грошової допомоги чи повернення документів на доопрацювання (документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) заявника письмово інформують про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Згідно підпункту 10 пункту 6 Розділу ІІІ Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 05.10.2020 № 705 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2020 за № 1139/35422, Комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана: кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Тобто, пунктом 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського у разі отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань, зокрема, поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського (як соціальної виплати, гарантованої допомоги з боку держави) здійснюється, зокрема, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідач в обґрунтування своєї відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги вказує про не відповідність належної кваліфікації нещасного випадку, однак суд не погоджується із такими мотивами прийняття рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, адже наявними у справі документами підтверджено факт отримання позивачем травми під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції, що в свою чергу є підставою для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі, передбаченому пунктом 5 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, з акта розслідування нещасного випадку від 14.04.2023 № 11 судом встановлено, що позивач отримав травму в період дії воєнного стану під час участі у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, про що зазначено у пункті 7 вказаного акту.

Передбачених статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію» підстав, які б унеможливлювали виплату позивачу одноразової грошової допомоги, спеціальним розслідуванням нещасного випадку, а також судом не встановлено.

Відповідно до довідки № 399 (а) від 16.11.2023 медична (військово-лікарська) комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» при визначенні причинного зв`язку захворювання, (поранення, контузії, травми, каліцтва), зробила висновок, що травма отримана позивачем під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Суд звертає увагу, що за своєю суттю такі підстави, як отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, і підстава, визначена у довідці № 399 (а) від 16.11.2023 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області» «травма отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» є тотожними. Відмінність їх вербального викладу не може превалювати над суттю цих понять, яку законодавець заклав у цій нормі.

Так, суд зазначає, що наведена відповідачем підстава для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, а саме: «формулювання пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про національну поліцію» без внесення відповідних змін не дозволяє призначити в даному випадку одноразову грошову допомогу», не кореспондується із приписами статті 101 Закону України «Про Національну поліцію», коли б відповідач мав би право відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги.

До того ж, покладення на позивача тягаря такого наслідку, на думку відповідача, як невідповідність кваліфікації, у вигляді відмови у призначенні одноразової грошової допомоги не відповідає статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, обов`язку суб`єкта владних повноважень прийняти рішення розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (частина четверта статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку, дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Слід зазначити, що у спірних правовідносинах в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву (рапорт) позивача про виплату одноразової грошової допомоги у встановленому законом порядку, а за умови відповідності такої заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - видати наказ про виплату спірної одноразової грошової допомоги.

Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача, як уже зазначалося судом, можуть бути лише визначені законом обставини згідно вичерпного і остаточного переліку, наведеного у Законі України «Про Національну поліцію».

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що порушення прав позивача спричинене саме протиправними діями відповідача, які виразились у неприйнятті ним передбаченого законодавством рішення на підставі пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», хоча, як встановлено під час розгляду цієї справи, позивач дійсно набув право на виплату йому спірної грошової допомоги саме на підставі пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Тобто, фактично заява позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги була розглянута, втім відповідачем не було прийнято належного рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги саме відповідно до пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Оскільки у спірних правовідносинах відповідач не навів обставин, що, відповідно до положень законодавства, могли б слугувати підставою для відмови у виплаті позивачу спірної грошової допомоги на підставі саме пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому, під час даного судового розгляду було встановлено наявність для цього усіх передбачених Законом України «Про Національну поліцію» і Порядком № 4 умов, відтак, повноваження відповідача у даному випадку не є дискреційними і не передбачають права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 642/4506/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з метою повного, всебічного захисту прав позивача, позов слід задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування висновку Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 06.12.2023 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі часткової втрати працездатності відповідно до пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи (а.с. 25) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 1073,60 грн

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 06.12.2023 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі часткової втрати працездатності відповідно до пункту 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому прийнято рішення про виплату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просп. Перемоги, 74 ,м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000, .

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2024 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА