Справа № 460/26463/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2024 року м. Рівне №460/26463/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Військової частини НОМЕР_1
доОСОБА_1
про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі в розмірі 10408,94 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач проходив службу у Військової частині НОМЕР_1 та перебував на всіх видах забезпечення в такій частині. Зазначав, що після притягнення до повної матеріальної відповідальності за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, становить 6 182,07 грн.,та за втрачене інвентарне майно в розмірі 4 226,87 грн., які підлягають стягненню на користь Військової частини НОМЕР_2 . Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 05.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк відзиву на позов не подано, однак відповідач вважається повідомленим належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 03.04.2020 №76-РС солдата за контрактом ОСОБА_1 , який прибув до Гощанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області 03.04.2020, призначеного наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 03.04.2020 №176-РС на посаду навідника 9 механізованої роти 3-го механізованого батальйону A1008, з 03.04.2020 зараховано до списків особового складу Вiйськової частини НОМЕР_1 на всi види забезпечення.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 №76-РС відповідач справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідачу видано речове майно, що підтверджується карткою № НОМЕР_3 обліку військового майна особистого користування від 06.04.2020.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2022 №499-РС ОСОБА_1 відповідно до підпункту "в" (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі) пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільнено з військової служби та виключено з особового складу частини з 08.12.2022.

Відповідно до довідки від 14.12.2022 №44 про взаємозалік грошових коштів за речове майно старшому солдату служби за контрактом ОСОБА_1 , сума утримання грошей за майно речової служби військової частини НОМЕР_2 становить 6 182,07 грн.

Відповідно до довідки від 14.12.2022 №31 про утримання за втрачене речове майно з військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 сума відшкодування за втрачене майно Військової частини НОМЕР_2 становить 4226, 87 грн.

Зважаючи на те, що відповідач добровільно не сплатив заборгованості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права:

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно з ст.9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 26 Статуту визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

В свою чергу, правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном, визначає Закон України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21.09.1999 № 1075-XIV (далі - Закон України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України").

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно з ст.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" визначено, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців регламентоване статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Так, відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, зберігаються продовольче, речове та інші види забезпечення, передбачені цією статтею, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898 визначено, що основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 після зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення видано речове майно, що підтверджується карткою обліку матеріальних засобів особистого користування.

Абзацом 8 пункту 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

В спірному випадку, відповідача відповідно до підпункту "в" (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі) пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільнено з військової служби та виключено з особового складу частини з 08.12.2022.

Таким чином, з огляду на положення аб.8 п.4 розд.III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, вартість виданих відповідачу предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, підлягає стягненню з відповідача, оскільки останнього звільнено з військової служби за засудженням особи до позбавлення волі за вироком суду.

Відповідно до довідки про взаємозалік грошових коштів за речове майно солдату служби за контрактом ОСОБА_1 , сума утримання грошей за майно речової служби Військової частини НОМЕР_1 становить 6 182,07 грн.

Відповідно до довідки про утримання за втрачене речове майно солдату служби за контрактом ОСОБА_1 , сума відшкодування за втраченого майна Військової частини НОМЕР_2 становить 4226, 87 грн.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З огляду на те, що відповідач добровільно не сплатив заборгованість за отримане речове майно строки носіння якого не закінчилися та за втрачене речове майно, а Військова частина НОМЕР_1 вжила всіх можливих заходів щодо добровільної сплати такої заборгованості, суд вважає підставним звернення Військової частини НОМЕР_1 із цим позовом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, в свою чергу, не надав докази відшкодування ним завданих державі майнової шкоди на суму 10 408,94 грн.

Таким чином, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заподіяну державі майнову шкоду у розмірі 10 408 (десять тисяч чотириста вісім) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 лютого 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя Н.В. Друзенко