Справа № 320/34732/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року № 320/34732/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Аграрної біржі до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України, третя особа: Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчук Костянтин Ростиславович про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

Аграрна біржа звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- задовольнити скаргу на дії державного виконавця Пилипчука K.P. та визнати відмову відкрити виконавче провадження по виконанню ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.03.2021 №826/18507/16 незаконною;

- зобов`язати державного виконавця Пилипчука К.Р відкрити виконавче провадження, задовольнити заяву про примусове виконання ухвали Окружного адміністративного м.Києва від 18.03.2021. №826/18507/16;

- виконати стягнення штрафу з боржника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як територіального органу, утвореного на правах відокремленого підрозділу (, адреса: 04116, м. Київ, вул.Шолуденка,33/19), штраф за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/18507/16 42040,00 грн. стягнути на користь Аграрної біржі (01001, м.Київ, вул. Грінченка, 1 код ЄДРПОУ-33947314).

Ухвалою суду від 13.10.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві у десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків.

До суду 30.10.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків з належним чином оформленою позовною заявою з уточненими позовними вимогами:

- визнати відмову виконавчої служби щодо відкриття виконавчого провадження по виконання ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.03.2021 №826/18507/16 незаконною;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області відкрити виконавче провадження відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.03.2021 №826/18507/16.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.03.2021 у справі №826/18507/16 відповідає всім вимогам, які ставляться до виконавчого документа відповідно до Закону України Закону України "Про виконавче провадження", в резолютивній частині ухвали відображений коректний код ГУ ДПС в м.Києві, і ОСОБА_1 діяла від ГУ ДПС України через самопредставництво, у зв`язку з чим державний виконавець не мав правових підстав для того, щоб не відкривати відповідне виконавче провадження з її виконання.

Відповідач правом, передбаченим статтю 162 КАС України, щодо надання відзиву на позовну заяву не скористався та у судове засідання, яке відбулось 13.12.2023, не з`явився.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої вимоги та заперечення. Крім того, 13.12.2023 представник позивача подав до суду клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою від 13.12.2023, відповідно до частини третьої статті 194 та частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 р., адміністративний позов Аграрної біржі задоволено та, зокрема, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки платника (Аграрної біржі) шляхом відображення сплати податкових зобов`язань по податку на додану вартість відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях поданих Аграрною біржею до АТ «Банк «Фінанси та кредит» та скасування (виключення) суми податкового боргу у розмірі 266963,70 грн. та пені у розмірі 1322,13 грн, нарахованої на вказану суму, з дати нарахування цих сум.

У подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 р. клопотання позивача про накладення штрафу за невиконання судового рішення в адміністративній справі №826/18507/16 - задоволено, а саме:

1) накладено на начальника Головного управління ДПС у м. Києві Лагутіну Злату Володимирівну (04116, м. Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) штраф за невиконання рішення суду у розмірі 42040,00 грн, з них:

- 21020,00 грн - стягнути на користь стягувача - Аграрної біржі;

- 21020,00 грн - стягнути до Державного бюджету України стягувач Державна судова адміністрація України.

Аграрна біржа, у межах строку пред`явлення вказаної ухвали до виконання, подала до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відділ примусового виконання рішень) заяву про примусове виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 р.

Відділ примусового виконання рішень у повідомленні від 31.05.2023 № 71895708/4 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання зазначив, що виконавчий документ повертається на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що Аграрна біржа після повернення виконавчого документу тричі зверталась до Відділу примусового виконання рішень із заявою про примусове виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 р., однак з аналогічних підстав Відділ примусового виконання рішень приймав повідомлення від 20.06.2023 № 72066963/4, від 17.08.2023 № 72490881/4, від 21.09.2023 № 72789345 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Також Аграрна біржа зверталась до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві із заявою про примусове виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 р., проте, виконавчий документ повернуто, з тих підстав, що останній не підлягає виконанню органом Казначейства.

Окрім вказаного судом встановлено, що Аграрна біржа 17 липня 2023 р. зверталась до суду із заявою про виправлення помилок у виконавчому листі, а також про встановлення порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №826/18507/16, а саме:

- встановити порядок виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва №826/18507/16 від 06 серпня 2020 р., поклавши обов`язок сплатити штраф на користь позивача на відповідача (юридичну особу) з подальшою можливістю відповідача подати регресний позов до ОСОБА_1 ;

- внести зміни в ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва №826/18507/16 від 6 серпня 2020 р., яка є виконавчим документом;

- вказати у виконавчому документі код фізичної особи ОСОБА_1 , дату її народження, вказати актуальний код відповідача НОМЕР_1 та вказати що обов`язок сплатити кошти Аграрній біржі є солідарним для ОСОБА_1 та відповідача;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області виконати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва №826/18507/16 від 6 серпня 2020 р. в порядку, встановленому судом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у задоволенні заяви відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача виконати судове рішення, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Положеннями статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спірні правовідносини у цій справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1 та 2 частини першою статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог у цій справі є визнання незаконною відмову виконавчої служби у відкритті виконавчого провадження з виконання судового рішення та зобов`язання відповідача відкрити виконавче провадження.

Зі змісту адміністративного позову, у тому числі уточненого адміністративного позову, та доданих до матеріалів справи документів вбачається, що позивач не погоджується з відмовою державної виконавчої служби у відкритті виконавчого провадження з виконання ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.08.2020 у справі №826/18507/16. Натомість, у позовних вимогах позивач просить визнати незаконною відмову виконавчої служби у відкритті виконавчого провадження з виконання ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.03.2021 у справі №826/18507/16.

Отже, на переконання суду, позивач помилково вказав дату ухвали, яку, на його думку, відповідач відмовляється виконувати, тому суд розглядає підстави позову та його вимоги про визнання незаконною відмову виконавчої служби у відкритті виконавчого провадження з виконання ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.08.2020 у справі №826/18507/16 та зобов`язання відповідача відкрити виконавче провадження.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 серпня 2020 р. у справі №826/18507/16 на підставі положень статті 382 КАС України на начальника Головного управління ДПС у м. Києві Лагутіну Злату Володимирівну (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 42040,00 грн, з них:

- 21020,00 грн - стягнути на користь стягувача - Аграрної біржі;

- 21020,00 грн - стягнути до Державного бюджету України - стягувач Державна судова адміністрація України.

Аграрна біржа неодноразово зверталась до Відділу примусового виконання рішень із заявою про примусове виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 р. у вказаній справі. Однак, заяви позивача повертались йому без прийняття виконавчого документу до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею).

Причинами повернення виконавчого документу слугували:

- не зазначення у виконавчому документі дати народження боржника фізичної особи;

- боржником визнано фізичну особу, однак у виконавчому документі зазначено код ЄДРПОУ юридичної особи;

- у виконавчому документі всупереч ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено два стягувача.

Суд зазначає, що частина четверта статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав за яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання. Зокрема, пунктом 6 частини четвертої вказаної статті передбачено, що орган державної виконавчої служби повертає виконавчий документ стягувачу який не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі, зокрема ухвал судів в адміністративних справах.

Згідно з частиною третьою статті 373 КАС України виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з частиною шостою статті 382 КАС України ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби.

З наведеного вбачається, що ухвала про накладення штрафу в порядку статті 382 КАС України повинна відповідати вимогам до виконавчого документа.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закон України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, які є обов`язковими для органу, який його видав, а також, визначено вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КАС України відповідальним за виконання рішення суду щодо накладення штрафу є керівник суб`єкта владних повноважень, тому виконавчий документ має містити відомості, які визначені ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, дата народження боржника - фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (якщо такий керівник є фізичною особою, яка через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відмітку в паспорті).

При цьому, резолютивна частина ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 серпня 2020 р. у справі №826/18507/16, як виконавчий документ, не містить зазначення дати народження боржника фізичної особи ОСОБА_1 (начальника Головного управління ДПС у м. Києві), а також реєстраційного номеру облікової картки платника податків - боржника, що свідчить про невідповідність ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 серпня 2020 р. у справі №826/18507/16 встановленим ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" вимогам до виконавчого документу, що унеможливлює належне її виконання державним виконавцем.

Щодо посилання позивача на положення статті 18 Закону № 1404-VIII (обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців) та можливість здобути зазначену інформацію в процесі виконавчого провадження, то суд зауважує, що дійсно, державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, але вказане не нівелює вимог щодо форми та змісту самого виконавчого документа, до того ж таке право не є обов`язком виконавчого органу, а навпаки, вказане право відповідач використовує добровільно, виходячи з власних інтересів.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27 листопада 2018 року (справа №806/1376/17).

Щодо підстави для повернення виконавчого документу у зв`язку із зазначенням у ньому два стягувача, суд зазначає таке.

Частиною п`ятою статті 373 КАС України передбачено, що якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих документів, у яких зазначаються один стягувач та один боржник, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Судом встановлено, що резолютивною частиною ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.08.2020 у справі №826/18507/16 постановлено стягнути половину штрафу у розмірі 21020,00 грн на користь стягувача - Аграрної біржі, а іншу половину штрафу у розмірі 21020,00 грн до Державного бюджету України стягувач Державна судова адміністрація України.

Отже, зазначення в ухвалі Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.08.2020 два стягувача не узгоджується з положеннями частини п`ятої статті 373 КАС України, яка кореспондується з частиною другою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу на те, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами (абз. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»)

Тож, позивач наділений правом звернутися до суду з метою приведення виконавчого листа (ухвали від 06.08.2020 у справі № 826/18507/16) у відповідність до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що відмова виконавчої служби у відкритті виконавчого провадження з виконання згаданої ухвали є правомірною, законною та ґрунтується виключно на вимогах Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, позовні вимоги Аграрної біржі задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки адміністративний позов до задоволення не підлягає, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Щавінський В.Р.