Справа № 340/9575/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/9575/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року (суддя Хилько Л.І.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 13.11.2023 направив до суду позов, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та зобов`язати відповідача доплатити грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та індексації.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Суду першої інстанції, з посиланням на правові позиції Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 990/154/22, дійшов висновку, що позивач був обізнаний про розмір виплачених у 2022 році виплат і про можливі порушення своїх прав у сфері грошового забезпечення, відповідно факт отримання листа відповідача від 02.11.2023 № 69/11/1-2214 у відповідь на адвокатський запит стосовно спірних виплат, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Також суд першої інстанції відхиляє доводи представника позивача щодо застосування ч. 2 ст. 233 КЗпП України, оскільки спірні правовідносини в справі не стосуються виплати позивачу всіх сум, що належать йому при звільненні.

Не погодившись з названою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позовна заява подана в межах визначеного законом строку з моменту, коли позивач дізнався про остаточну суму розрахунку при звільненні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даній справі позивач оскаржує бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині не забезпечення виплати при звільненні в належному розмірі грошової допомогу для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 5 названої постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти беззаперечного висновку, що грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не є складовими грошового забезпечення військовослужбовців, а також не є щомісячними додатковими винагородами, виплачуються один раз на рік за наявності відповідних бюджетних асигнувань, а тому вірним є висновок суду першої інстанції, що заявлений позов не є спором про виплату належних сум при звільненні, до якого застосовуються приписи ст. 233 КЗпП України.

Відтак, право на звернення до суду з позовом з підстав неналежного розміру виплаченої у 2022 році грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань, виникло у позивача з дня отримання відповідних виплат відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України.

За приписами статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Матеріали справи не містять доказів, з яких можливо встановити точну дату виплати позивачеві грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2022 році. Натомість, відсутність таких доказів не перешкоджає перевірки правильності висновку суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Так, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що з 15.01.2016 до 13.12.2022 проходив службу в ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відтак, навіть виходячи з дати виключення зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, позивач мав право на звернення до суду з даним позовом не пізніше 14 червня 2023 року.

Відтак, подання до суду даного позову 13.11.2023 суперечить приписам процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що право звернення до суду не є безумовним, а підпорядковується визначеним процесуальним законом строкам, коли особа може реалізувати таке право. Таке законодавче обмеження дозволяє забезпечити принцип юридичної визначеності та вимагає від сторони спору діяти добросовісно та не допускати зловживання процесуальними правами.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Наявність непереборних обставин, які унеможливили звернення до суду в установлений законом строк, позивачем не наведено, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для прийняття заявленого ОСОБА_1 позову до розгляду.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року в адміністративній справі № 340/9575/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 22 лютого 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова