Справа № 576/89/24
Суддя: Колодяжний А. О.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 576/89/24
Провадження № 2-а/576/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Опанасенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 , його представника Кандюкова Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною постанови АА № 00014820 від 17.11.2023 р. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. за порушення ч. 2 ст. 132-2 КУпАП. Позивач вважає цю постанову незаконною, оскільки правопорушення було зафіксовано в автоматичному режимі і достовірність зроблених вимірювань стосовно вантажу, який перевозився транспортним засобом, є сумнівним оскільки неможливо встановити на підставі чого відповідач, не визначивши тип, модель, марку причепу, для розрахунку відсотку перевищення маси нормативних параметрів застосовує максимально допустиму вагу саме 40 т, а не іншу, передбачену п. 22.5 ПДР України для різних типів автомобілів.

Відповідач подав відзив, суть якого зводиться до того, що у спірних правовідносинах мова йде про перевищення саме нормативних вагових параметрів транспортних засобів під час руху автомобільними дорогами, визначених п.22.5 ПДР України, а не технічних характеристик транспортного засобу. Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам технічного регламенту засобів вимірювальної техніки. Вважає, що оскаржувана постанова містить всі передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, а перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритним транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами автофіксації, які у випадку, якщо вони не перевищують нормативні габаритно-вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та додатково пояснювали, що зважування транспортного засобу із вантажем проходили у с. Бездрик. Дані про зважування були зафіксовані у відповідній накладній, а тому прилад автофіксації показав невірний результат.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши додані до них докази, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Сидоренка А.В. серії АА № 00014820 від 17.11.2023 р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно даної постанови позивача визнано винним в тому, що 15.06.2023 р. о 18 год. 18 хв. на автодорозі Р-65 км 134+313, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано належний позивачеві транспортний засіб MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2,075 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну ось транспортного засобу на 7,739% (0,89 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на одинарну вісь 11,5 тон.

Відповідно до матеріалів справи позивач є власником сідлового тягача MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , повною масою 18000 кг, масою без навантаження 7820 кг, а також спеціалізованого напівпричіпа-самоскида-Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У відповідності із ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил № 30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до підпункту б пункту 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси для комбінованих транспортних засобів: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення).

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричепом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (далі Правила №363), визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

При цьому, сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та являються транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів.

Згідно з пунктом 2.13 Правил дорожнього руху, транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Відповідно до оскаржуваної постанови кількість вісей транспортного засобу - 5 шт., загальна маса 46750 кг.

З огляду на встановлені в оскаржуваній постанові зафіксовані параметри транспортного засобу, дані про сідловий тягач, причеп, результатів автоматичної фіксації у спірному випадку вбачається, що засобами автофіксації було зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480 номерний знак НОМЕР_1 з причепом, який, допустив перевищення нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до результатів автоматичного вимірювання з урахуванням похибки вагові параметри вказаного транспортного засобу становлять 46750 кг при максимально дозволеній вазі 40 тон, що перевищує нормативно допустимі вагові обмеження на 2,075 т, що становить 5,188% .

За положеннями ч. 2 ст. 132-1 КУпАП зазначене порушення стало підставою для накладення на позивача адміністративного штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч. 3 та 5 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши зміст постанови серії АА № 00014820 від 17.11.2023 р., суд встановив, що остання відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та містить відомості, передбачені зазначеною нормою, а твердження позивача, що обставини правопорушення не доведені належними доказами суд вважає необґрунтованими з огляду на надані представником відповідача документальні докази.

Крім того, позивачем у позовній заяві підтверджено факт використання причепу під час вчинення адміністративного правопорушення, а наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення ним інкримінованого правопорушення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, враховуючи те, що обставини, вказані в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування вказаної постанови та задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя А.О. Колодяжний