Справа № 554/9172/23
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.02.2024Справа № 554/9172/23
Провадження № 2-а/554/1/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю представників позивача - Банного А.Г., Тукало В.І., представника відповідача Срібної Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 02.10.2023 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якому прохав визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Якименка М.О. про накладення адміністративного стягнення ПН МПТ 002412 від 22.09.2023, якою громадянина Грузії ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 2040 грн., а справу закрити у4 зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову вказав, що 02 січня 2023 року уповноваженою особою УДМС України в Полтавській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, серія ПР МПТ № 002019 про те, що 01.01.2023 року о 15-00 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено факт порушення правил перебування громадянина Грузії ОСОБА_1 , який останнього разу в`їхав на територію України в 1994 році, перевищив встановлені строки тимчасового перебування та проживає без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП. 02 січня 2023 року розглянуто справу на підставі вказаного протоколу та постановою заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Якименка М.О. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 2040 грн. Не погодившись із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, він оскаржив її до суду. 14 лютого 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави постанову скасував та надіслав справу на новий розгляд. 11.09.2023 року Другий апеляційний адміністративний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін. 22.09.2023 року уповноваженою особою УДМС України в Полтавській області повторно розглянуто справу про адміністративне правопорушення та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 2040 грн. Із вказаною постановою не погоджується, оскільки 02.01.2023 року надав посадовій особі УДМС копію рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 червня 2016 року у справі № 552/780/16-ц, яким встановлено, що ОСОБА_1 проживав в Україні з 1989 року, безвиїзно з 1994 року, прибув з Грузії до України, м.Полтава 21 грудня 1996 року. Таким чином, станом на 01.01.2023 року відповідачу було достеменно відомо, що з 1989 року по 24 серпня 1991 року він проживав в УРСР, а далі в незалежній Україні, зокрема, з 1994 року безвиїзно, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП. Як вбачається з відомостей адресно-довідкового бюро зазначених у рішенні суду у справі № 552/780/16-ц ОСОБА_1 мав паспорт зразка 1974 року і зареєстрував його в Україеі, де і проживає з 1989 року по цей час, тобто ще за час існування колишнього СРСР. Оскільки він має місце проживання на території України і зареєстрував свій паспорт, то слід вважати, що він проживав в Україні на законних підставах, а тому його дії є такими, що правил проживання в Україні не порушують. Вказує, що відповідач під час розгляду справи у Київському районному суді м.Полтави надав доказ щодо місця та дати реєстрації: 21.12.1996 року за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджує той факт, що УДМС даний факт виявило ще у 1996 року, а тому строк притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 КУпАП України сплив. Доказами факту його проживання в Україні є покази свідків, а також інформація про перетинання кордону України. Вважає, що суб`єктом владних повноважень неправильно кваліфіковані його дії, він як іноземець не порушував чинного законодавства щодо перебування в України, тому звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області надіслав до суду відзив на позов, в якому прохав у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та прийнята відповідно до чинного законодавства. Так, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14.02.2023 року у справі № 5554/373/23 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 203 КУпАП від 02.01.2023 року скасовано. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Судами зроблений висновок, що постанова УДМС від 02.01.2023 року винесена за відсутності достовірних свідчень про обставини та події та конкретний склад адміністративного правопорушення. Однак, враховуючи, що дії (бездіяльність) особи, відносно якої винесена постанова, можуть містити ознаки адміністративного правопорушення, справу направлено на новий розгляд. На виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14.02.2023 року у справі № 5554/373/23, залишений в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2023 року, УДМС здійснено новий розгляд справи та 22.09.2023 року винесено постанову ПН МПТ 002412 від 22.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 2040 грн. Вважають постанову законною та винесеною з дотриманням норм КУпАП. Вказують, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 08.06.2016 № 552/780/16-ц не встановлено тих, обставин, на які посилається позивач, а у задоволенні позову йому було відмовлено. Також в УДМС відсутні інформація щодо реєстрації позивача у встановленому законом порядку на території України. Щодо посилання ОСОБА_2 на його участь у добровольчому формуванні та захисті України, то за наданими ним матеріалами відсутні підстави для його участі у захисті України у складі Збройних Сил. Законодавство не виключає притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень міграційного законодавства та прийняття рішень за ст. 25, 26, 30 Закону в умовах воєнного стану. Таким чином, позивач не надав доказів законного перебування на території України, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалами Октябрського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2023 року та 21 листопада 2023 року витребувано докази у справі.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч.1ст.5 КАС Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силуст.19 КАС Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією Українита законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Судом встановлено, що 02.01.2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ 002019, згідно якого 02.01.2023 року о 15.00 за адресою: м.Полтава, пров. Шкільний, 6 виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянином Грузії ОСОБА_3 , який останнього разу в`їхав на територію України в 1994 році, перевищив встановлені строки тимчасового перебування та проживає без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: м.Полтава (а.с.8).

02.01.2023 року розглянуто справу про адміністративне правопорушення та постановою заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Якименка М.О. від 02.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 2040 грн. (а.с.37).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14 лютого 2023 року зазначену постанову скасовано та надіслано справу на новий розгляд (а.с.39-41).

11.09.2023 року Другий апеляційний адміністративний суд залишив рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 лютого 2023 року без змін (а.с.42-49).

22.09.2023 року заступником начальника УДМС України в Полтавській області Якименком М.О. повторно розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та винесено постанову ПН МПТ 002412 від 22.09.2023 про порушення ОСОБА_1 ч.3 ст. 3, ч.3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п.2 п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 15.02.2012, п.4 Порядку, затв. Наказом МВС України від 20.07.2015, та на підставі протоколу ПР МПТ 002019 від 02.01.2023 встановлено, що 02 січня 2023 року о 15.00 за адресою: м.Полтава, пров. Шкільний, 6 виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянином Грузії ОСОБА_1 , який останнього разу в`їхав на територію України в 1994 році, перевищив встановлені строки тимчасового перебування та проживає без документів на право проживання в України. Місце скоєння правопорушення: м.Полтава. При розгляді справи додатково встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив на 90 днів дозволений строк перебування ( не більш як 90 днів протягом 180 днів). Обставини, що пом`якшують відповідальність : відсутні; що є порушенням ч.3 ст. 3, ч.3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п.2 п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15.02.2012, п.4 Порядку, затвердженого Наказом МВС України від 20.07.2015 № 84, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 203 КУпАП. Постановлено: відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн. (а.с.9).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Грузії, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 від 22.09.2022, який отримано у посольстві Грузії в Україні ( а.с.7).

Також встановлено, що востаннє позивач прибув в Україну у 1994 році, що підтвердив у судовому засіданні 03.11.2023 року сам позивач. Надана на виконання вимог ухвали суду інформація з Державної прикордонної служби від 21.11.2023 встановлених судом обставин не спростувала (а.с.106).

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закону) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до п.п.2 п.2 «Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Станом на 02.01.2023 року ОСОБА_3 , як іноземець, перебував в Україні понад дозволені 90 днів протягом 180 днів. Термін перебування в Україні позивача закінчився відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», однак позивач в порушення п.2 «Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 150 з України не виїхав.

Згідно п.4 «Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2015 № 884, під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів. У разі виявлення перевищення іноземцем дозволеного йому строку перебування на території України посадова особа ДМС діє відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС від 28 серпня 2013 року № 825, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1654/24186.

Зі змісту ч.1 ст. 203 КУпАП України слідує, що перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування), - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що УДМС України в Полтавській області правомірно встановило наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП України.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 08.06.2016 № 552/780/16-ц встановлено його перебування на території України з 1989 року, оскільки такох обставин не встановлено, а задоволенні позову ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України відмовлено. Також допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не спростували незаконності перебування ОСОБА_2 в Україні. ОСОБА_7 не довів своїє реєстрації у встановленому законом порядку на території України. Участь ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України не підтверджена, а участь у добровольчих формуваннях не спростовує порушення ним Законодавтсва щодо перебування іноземця на території України. Таким чином, позивач не надав доказів законного перебування на території України.

Разом з тим, частиною 1 статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто приписами ст.38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Як вбачається зі змісту ст.38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Як слідує з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі №487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Таким чином, на підставі матеріалів справи, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення було виявлено 02.01.2023 року, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена 22.09.2023 року, тобто поза межами двомісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

З огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчився строк для накладення адміністративного стягнення, визначені у ч.1 ст. 38 КУпАП, на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченого ст.38 КУпАП, суд приходить до висновку, що така постанова підлягає скасуванню.

Слід зауважити, що вимоги ч.3 ст. 286 КАС України передбачають, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та скасування постанови заступника начальника УДМС України в Полтавській області Якименком М.О. від 22.09.2023 з підстав спливу строку для накладення адміністративного стягнення, визначеного у ч.1 ст. 38 КУпАП, та закриття провадження по справі.

Враховуючи, що позов задоволено частково, суд, на підставі ч.3 ст. 139 КУпАП, приходить до висновку про стягнення з Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 242-246, 288-289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Якименка М.О. про накладення адміністративного стягнення ПН МПТ 002412 від 22.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 2040 грн.

Провадження по справі закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2024 року.

Суддя Л.І.Савченко