Справа № 340/4505/22
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 лютого 2024 року

м. Київ

справа №340/4505/22

адміністративне провадження № К/990/4415/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Прокопенка О.Б.,

суддів - Радишевської О.Р., Соколова В.М.

перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № п/811/4082/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області;

- стягнути солідарно з Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № п/811/4082/14 за період з 12 січня 2021 року по 31 серпня 2022 року в сумі 236 750 грн 16 коп.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо несвоєчасного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № п/811/4082/14 та не поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № п/811/4082/14 за період з 12 січня по 24 жовтня 2021 року в сумі 113 732,92 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2024 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у цій справі повернуто.

02 лютого 2024 року Офіс Генерального прокурора вдруге надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, положення статей 21, 24, 236 Кодексу законів про працю України, статей 7, 89 Закону України «Про прокуратуру».

Заявник, посилаючись на положення пункту 1 частини четвертої та підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Предметом спору цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас за приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що судове рішення у справі № п/811/4082/14 було прийняте 11 січня 2021 року і в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню за приписами пункту 3 частини першої статті 371 КАС України. Проте фактично відповідач його виконав лише 25 жовтня 2021 року. Ураховуючи те, що жодних поважних причин його невиконання відповідач не зазначив, суди дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Водночас суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, послався на висновки Верховного Суду, сформовані, зокрема, у справі № 640/9125/21 щодо застосування окремих норм Кодексу законів про працю України у подібній категорії справ, а саме зазначивши, що відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Верховний Суд у справі № 640/9125/21 констатував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Суд не бере до уваги аргументи Офісу Генерального прокурора про необхідність застосування висновків Верховного Суду, сформованих у справах №№ 420/8539/21, 465/4679/16, так як заявник лише послався на іншу практику судів, проте не конкретизував норми закону щодо яких такі висновки сформовано, а наведення окремих цитат з постанов Верховного Суду, ухвалених в указаних справах, без взаємозв`язку з обставинами цієї справи не є підставою для перегляду судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до цитування законодавства, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини і формальних аргументів щодо навантаження на бюджет прокуратури та доводів про безпідставне, на думку заявника, стягнення коштів, з посиланням на запровадження воєнного стану. Такі мотиви мають суб`єктивний характер і не є підставою для перегляду судових рішень судом касаційної інстанції у цій справі відповідно до приписів частини четвертої статті 328 КАС України.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, за обставин, установлених у цій справі. Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 248, пунктом 6 частини першої статті 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко

Судді: О.Р. Радишевська

В.М. Соколов