Справа № 460/11565/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/11565/23 пров. № А/857/18022/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року (суддя Дорошенко Н.О., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 04 вересня 2023),

в адміністративній справі №460/11565/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не призначення позивачу з 27.11.2022 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 2) зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу з 27.11.2022 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачі позову не визнали, в суді першої інстанції кожен подав свій відзив на позовну заяву, у яких просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що винесене з порушенням вимог статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, з підстав порушення норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції не враховано періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.01.1993 року по 31.12.2014 року (день зняття зони посиленого радіологічного контролю). А згідно вищевказаних документів позивач проживає в смт.Володимирець і по даний час. Відповідно додатково позивач має право на зниження пенсійного віку на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили у цій зоні не менше чотирьох років. Станом на 01.01.1993 року позивач прожив в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років; вцілому прожив в зоні посиленого радіологічного контролю 26 років (26/3=8 повних років). Крім того, підставою відмови у призначенні пенсії не було відсутність посвідчення 4 категорії чи наявність посвідчення 3 категорії.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.09.2023 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Берестівка Володимирецького району Рівненської області.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 02.03.1993 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с. 62).

Згідно з довідкою від 05.10.2021 №2529, виданою Володимирецькою селищною радою Вараського району Рівненської області, позивач зареєстрований в смт. Володимирець Вараського (колишнього Володимирецького) району Рівненської області, зокрема, у період з 07.08.1989 по дату видачі довідки (а.с. 8-зв.).

06.12.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

09.12.2022 відповідачем-2 прийнято рішення №95 про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, оскільки загальний період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю складає 3 роки 10 місяців 20 днів. Відтак, станом на 01.01.1993 не підтверджено проживання (робота) в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 47).

Також встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.02.2023 у цивільній справі №556/253/23, яке набрало законної сили 31.03.2023, встановлено факт проживання позивача в смт Володимирець Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області в період з 15.09.1988 по 06.08.1989 (а.с. 9).

03.04.2023 позивач з урахуванням вказаного судового рішення звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 50).

07.04.2023 відповідачем-2 прийнято рішення №95 про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, оскільки загальний період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю складає 3 роки 11 місяців. Відтак, станом на 01.01.1993 не підтверджено проживання (робота) в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 48).

Не погоджуючись з таким рішенням органу Пенсійного фонду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 55 Закону №796-XII, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Виходячи з аналізу цієї норми, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку має особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на забрудненій території з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993, а саме: - на території зони гарантованого добровільного відселення протягом не менше 3 років; - на території зони посиленого радіоекологічного контролю протягом не менше 4 років.

При цьому, постійне проживання такої особи або постійна праця у таких зонах з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку: - у зоні гарантованого добровільного відселення - на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Відповідно до статті 15 Закону №796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями); посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Апеляційний суд встановив, що позивач має посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення (категорія 3) серія НОМЕР_1 , виданого 02.03.1993 Рівненською обласною державною адміністрацією.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (стаття 11 Закону №796-XII). Отже, відповідне посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 3 засвідчує те, що позивач постійно проживав, на час видачі відповідного посвідчення, у зоні посиленого радіологічного контролю та станом 1 січня 1993 року прожив не менше чотирьох років.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», смт. Володимирець Рівненської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

На підтвердження факту проживання та праці на території посиленого радіоекологічного контролю, позивач надав довідку Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області від 05.10.2021 №2529 про те, що у період з 07.08.1989 по 03.06.2003 та з 15.08.2007 по даний час постійно проживав в смт Володимирець Вараського (колишнього Володимирецького) району Рівненської області, яке до 2015 року відносилося до 4 зони посиленого радіологічного контролю.

Крім цього, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.02.2023 у справі №556/253/23 встановлено факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_1 проживав в смт. Володимирець Рівненської області з 15.09.1988 по 06.08.1989.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки додаткове зменшення пенсійного віку застосовується виходячи з розрахунку 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю, але не більше 5 років, то для обчислення кількості років, на які додатково позивач має право зменшити пенсійний вік, необхідно встановити час проживання, роботи позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Порядку № 22-1, документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями); посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Тобто, Порядок №22-1, передбачає вичерпний перелік документів, якими підтверджуються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення права громадян, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Апеляційний суд погоджується з твердженням скаржника, що в рішенні відповідача - 2 №95 від 07.04.2023 про відмову в призначенні позивачу пенсії не було зазначено про відсутність посвідчення 4 категорії чи наявність посвідчення 3 категорії.

Крім того, оскільки на даний час зона посиленого радіологічного контролю скасована, не має можливості отримати посвідчення особи, яка потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС (4 категорія).

Із аналізу змісту рішення відповідача-2 за №95 від 07.04.2023 про відмову в призначенні позивачу дострокової пенсії за віком, колегія суддів формує висновок про те, що таке рішення є необгрунтованим по суті спірного питання, винесене без врахування фактичних обставин справи та доводів заявника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №95 від 07.04.2023 про відмову в призначенні позивачу пенсії є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про те, що пенсійний орган зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 03.04.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з врахуванням висновків апеляційного суду у цій справі про необхідність прийняття законного і обгрунтованого рішення.

Колегія суддів враховує, що згідно із статтею 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії. Тим самим, Пенсійний фонд має виключну владну компетенцію в питаннях призначення/перерахунку пенсії, яка повинна реалізовуватись у визначений законодавством процесуальний спосіб (процедуру).

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (далі - Положення №28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України (далі - Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови №25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

У розглядуваній справі судом встановлено, що заяву про перерахунок пенсії позивач подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке прийняло рішення від 07.04.2023 про відмову у призначенні пенсії.

За таких обставин, з урахуванням повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне покласти на відповідача-2, який прийняв рішення за принципом екстериторіальності, що підлягає скасуванню, обов`язок повторно розглянути заяву позивача від 03.04.2023 року про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тобто, відповідачем-2 має бути здійснений повторний розгляд поданої заяви позивача про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у відповідності до вимог чинного законодавства, в тому числі з урахуванням висновків суду.

Відносно позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, то такі є безпідставними, оскільки відповідачем-1 не приймалось жодних рішень і не допускалась бездіяльність щодо питання відносно призначення пенсії позивачу згідно заяви позивача від 03.04.2023.

Водночас, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення від 04.09.2023 суд першої інстанції не врахував предмет спору і обсяг позовних вимог та вийшов за межі доводів та заперечень сторін у розглядуваних правовідносинах.

З урахуванням наведеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача-2, із врахуванням висновків апеляційного суду про необхідність часткового задоволення позову.

З наявної у справі квитанції УКРПОШТА від 10.05.2023 вбачається, що позивачем сплачено при подачі позову 858,88 грн. судового збору, за подання апеляційної скарги 1288,32 грн., відповідно до квитанції до платіжної інструкції №0.0..1 від 03.10.2023. Відтак, вказані суми судового збору підлягають поверненню позивачу (апелянту).

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року в адміністративній справі №460/11565/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.04.2023 №95 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2023 року про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і за результатами розгляду прийняти обгрунтоване рішення відповідно до чинного законодавства.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 858,88 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1288,32 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль