Справа № 205/5446/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 205/5446/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2023 року (суддя Федотова В.М., м. Дніпро, повний текст рішення складено 16.11.2023 року) в справі № 205/5446/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

31.05.2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта Черкащенка Івана Сергійовича, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив скасувати постанову серія ЕАС № 7029326 від 21.05.2023 року, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2023 року залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2023 року замінено відповідача у справі з Інспектора 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта Черкащенка Івана Сергійовича на належного Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2023 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7029326 від 21.05.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; закрито справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що 21.05.2023 року інспектором на місці вул. Павлова 3а у м. Дніпро, було зупинено транспортний засіб Toyota Yaris, та при перевірці документів, водій не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Отже, водій рухався автомобільною дорогою загального користування без наявності відповідних документів, чим порушив пп. Правил дорожнього руху, відповідальність за виявленні порушення передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. Апелянт вказував, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено його права, зокрема право та строки на оскарження постанови. Порушення виявлене особисто поліцейським та під час перевірки реєстраційних документів, здійснено розгляд справи на місці. Апелянт вказував, що постанова про адміністративне правопорушення складена без порушень, чітко описано правопорушення, які були скоєні позивачем.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції вказував, що відповідач не довів порушення позивачем вимог п. 2.1а Правил дорожнього руху, постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також посилань на будь-які докази. Суд першої інстанції вказував, що сама зупинка водія разом з транспортним засобом є безпідставною та такою по якій інспектор не вчинив дій по фіксації порушення. Суд першої інстанції вказував, що відповідач не довів вчиненого порушення саме позивачем, що саме позивачем не виконано вимоги пункту Правил дорожнього руху щодо пред`явлення посвідчення водія. Суд першої інстанції вказує, що доводи відповідача та третьої особи про те, що водій та пасажир мінялися місцями не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі не підтверджуються належними та допустимими доказами. З наданих відеозаписів судом не встановлено, що водій та пасажир мінялися місцями. Встановлено, що працівники поліції зупиняють автомобіль, після чого працівники поліції підходять до вказаного автомобіля, де на пасажирському сидінні перебуває ОСОБА_1 , а на водійському жінка, що зафіксовано на бодікамеру обох патрульних. Не встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, за кермом була його дружина, яка погодилась, що автомобілем кермувала вона. Таким чином, скаржувана постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи, стороною відповідача не підтверджено належними доказами керування транспортним засобом позивачем, а тому наявні підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що Інспектором 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Черкащенком І.С. 21.05.2023 року стосовно ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕАО № 7029326, відповідно до якої, транспортний засіб Toyota Yaris реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався 21.05.2023 року о 12:05 год. у м. Дніпро по вул. Павлова 3/а, яким кермував ОСОБА_1 та не пред`явив документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, причина зупинки відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 35, водій керуючи транспортним засобом не мав посвідчення водія категорії В, порушив п. 2.1.а ПДР - керував транспортним засобом не пред`являючи для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 постанову підписав, отримав її копію.

ОСОБА_1 пояснив, що не він кермував транспортним засобом Toyota Yaris державний номер НОМЕР_1 , транспортним засобом керувала його дружина та власниця автомобіля ОСОБА_2 .

До постанови серії ЕАО № 7029326 долучено відео докази спілкування позивача з інспектором патрульної поліції. Відповідно до відео, патрульні поліцейські на свою вимогу зупиняють транспортний засіб Toyota Yaris реєстраційний номер НОМЕР_1 , інспектор підходить до автомобіля та на пасажирському сидінні, з якого неможливо керувати транспортним засобом, перебуває ОСОБА_1 , на водійському сидінні перебуває жінка. На відео зафіксовано спілкування позивача з інспектором патрульної поліції, який пояснює, що не він кермував транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 ч.1 ст.32 Закон України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, які містять і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 , на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в оскаржуваній постанові міститься посилання на посвідчення водія позивача.

Поліцейський при зупинці 21.05.2023 року транспортного засобу, яким керував не ОСОБА_1 , вважав, що ним порушено Правила дорожнього руху та поінформував про причину зупинки, однак порушень не зафіксував.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закон України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: зокрема якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

У разі сумнівів щодо вчинення водієм адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення не накладається. Обставини притягнення особи до адміністративної відповідальності трактуються на користь особи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Колегія суддів зазначає, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування адміністративних правопорушень, вчинених водіями при керуванні транспортними засобами.

Суд приходить до висновку, що інспектором належним чином не зафіксовано порушення. З наданого відео вбачається, що ОСОБА_1 не кермував транспортним засобом Toyota Yaris реєстраційний номер НОМЕР_1 21.05.2023 року о 12:05 год. у м. Дніпро по вул. Павлова 3/а, тобто не міг і не мав обов`язку пред`являти посвідчення водія відповідної категорії, оскільки не кермував транспортним засобом.

Зважаючи на сукупність обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги, разом як не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 286, 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2023 року в справі № 205/5446/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова