Справа № 460/27498/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2024 року м. Рівне №460/27498/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2), в якому з врахуванням уточнених позовних вимог від 26.12.2023 просила суд: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні пенсії, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 22.09.2023 відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Він подав заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте відповідач прийняв рішення та відмовив у призначенні пенсії через відсутність документів, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років. При цьому позивач вважає, що проживання його в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення підтверджується відповідним посвідченням, рішенням суду та довідкою органу місцевого самоврядування. За наведених обставин позивач вважає, що йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач 1 відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач 2 скористався правом на подання відзиву, у якому вказав, що у позивача право на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки відсутнє, через не підтвердження періоду роботи (проживання) станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Крім того, період роботи у колгоспі «імені Щорса» з 1990 по 1994 не зарахований до страхового стажу, оскільки у архівній довідці № 106 від 09.03.2023 міститься розбіжність з паспортними даними заявника, а саме зазначено скорочення по батькові. З урахуванням наведеного, відповідач просив суд позов залишити без задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Копією посвідчення Серія НОМЕР_1 , виданого 02.06.2015 Рівненською обласною державною адміністрацією підтверджується, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Довідкою виданою Володимирецькою селищною радою від 16.01.2023 № 30 стверджується, що ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована та проживала з 11.01.1969 по липень 1987 року та з 23.06.1994 по даний час у селі Жовкині Вараського району Рівненської області.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.07.2023 у справі № 556/1332/23, яке набрало законного 22.08.2023, підтверджується факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.07.1987 по 26.08.1989 с. Жовкині (на той час Володимирецького району) Вараського району Рівненської області.

22.09.2023, у віці 54 роки, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29.09.2023 № 71 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Повідомлено, що до загального страхового стажу враховано 23 роки 9 місяців 0 днів. Період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення позивача становить 2 роки 6 місяців 2 дні, станом на 01.01.1993, що не дає права на зниження пенсійного віку. Відтак, право на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки відсутнє. Зважаючи на те, що станом на 01.01.1993 період проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення становить менше 3 років та відсутності необхідного страхового стажу 24 роки, то підстав для призначення їй пенсії немає.

Не погоджуючись з відмовою органу Пенсійного фонду у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повних роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Судом встановлено, що підставою для прийняття пенсійним органом рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку є те, що на його думку позивач станом на 01.01.1993 відпрацював (прожив) менше 3 років.

Необхідно вказати, що копією посвідчення Серія НОМЕР_2 , виданого 02.06.2015 Рівненською обласною державною адміністрацією підтверджується, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пред`явник має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з абз. 3 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка була чинною на момент видачі позивачу первинного посвідчення ) (далі Порядок - №51 ) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), підтверджує той факт, що з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року він постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Також, за змістом частин третьої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідач 1 у відповіді на звернення зазначає, що в матеріалах електронної пенсійної справи наявний диплом НОМЕР_3 , що підтверджує навчання в Луцькому середньому ПТУ №10 з 01.09.1986 по 24.07.1987. Оскільки, відстань між с. Жовкині Вараського району Рівненської області та м. Луцьк складає 130 км та м. Луцьк не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, період з 01.09.1986 по 30.06.1987 виключено з періодів проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.

Як судом вище вказувалося, довідкою виданою Володимирецькою селищною радою від 16.01.2023 № 30 стверджується, що ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована та проживала з 11.01.1969 по липень 1987 року та з 23.06.1994 по даний час у селі Жовкині Вараського району Рівненської області.

Крім того, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.07.2023 у справі № 556/1332/23, яке набрало законного 22.08.2023, підтверджується факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.07.1987 по 26.08.1989 у с. Жовкині (на той час Володимирецького району) Вараського району Рівненської області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, с. Залужжя та с. Жовкині Вараського району Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відтак, загальний період проживання позивача станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення становить необхідних 3 роки (з 26.04.1986 по липень 1987 року з 01.07.1987 по 26.08.1989).

Підстави для неврахування вказаної довідки органу місцевого самоврядування для визначення періоду проживання на території, яка відносить до 3 зони радіоактивного забруднення, відсутні.

У суду відсутні підстави для неврахування вказаної довідки, для визначення періоду проживання на території, яка відносить до 3 зони радіоактивного забруднення. Натомість відповідачі не надали суду доказів помилковості їх видання. Суд звертає, що довідка видана та скріплена підписами уповноважених осіб; на довідці містяться печатки установ; довідка видані на підставі записів у погосподарських книгах за відповідні роки.

Більше того, за приписами ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення від 29.09.2023 № 71 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову позивачу у призначенні пенсії, із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991, з підстав відсутності необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу, що однією із підстав для відмову у призначенні позивачу пенсії також послугувала відсутність, на думку відповідачів, необхідного страхового стажу 24 роки.

Також, відповідачем 2 у відзиві на позов вказано, що період роботи у колгоспі «імені Щорса» з 1990 по 1994 не зарахований до страхового стажу, оскільки у архівній довідці № 106 від 09.03.2023 міститься розбіжність з паспортними даними заявника, а саме зазначено скорочення по батькові.

З цього приводу суд зазначає таке.

Позивач надала усі необхідні для цього документи щодо підтвердження періодів роботи у колгоспі, а саме трудову книжку колгоспника № НОМЕР_4 , де вказано кількість виконаних позивачем трудоднів та встановленого мінімуму трудової діяльності, а саме у 1990 році 80днів (відпрацьовано 90 днів), у 1993 році 283 днів (відпрацьовано 296), у 1994 році 130днів (відпрацьовано 142 дня).

Також, позивач надала архівну довідку від 09.03.2023 № 106, про її періоди роботи та вироблені трудодні у колгоспі «імені Щорса», КСП «Орижиця» с.Стара Оржиця Згурівського району Київської області з 1990 по 1994 роки.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пункт 2 вказаних Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особою та печаткою (пункт 6).

Відповідно до п. 5, 6 основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 04.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310 до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані: відомості про колгоспника, відомості про членство в колгоспі, відомості про роботу, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення переведення на іншу роботу, припинення роботи.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, дії управління при відмові у включенні вказаного періоду роботи до стажу з тих підстав, що в архівній довідці від 09.03.2023 № 106 наявне скорочення по батькові позивача « ОСОБА_2 », є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що не позивач допустив протиправність у заповненні трудової книжки

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач 1 безпідставно не зарахував до стажу позивача період роботи з 20.05.1990 по 02.12.1990 та з 03.12.1993 по 30.05.1994 у колгоспі «імені Щорса», відповідно до записів трудової книжки колгоспника та архівної довідки.

Отже, такого роду неточності, не можуть мати негативні наслідки для позивача, враховуючи те, що у трудовій книжці колгоспника наявна необхідна кількість трудоднів. А отже, й не може впливати на його особисті права, тобто не можуть слугувати підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язати відповідача зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 20.05.1990 по 02.12.1990 та з 03.12.1993 по 30.05.1994 у колгоспі імені Щорса, та призначити та виплачувати пенсію відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 22.09.2023.

Отже, враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішення суду про встановлення факту проживання та довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3) та наявності необхідного страхового стажу, суд дійшов висновку про достатність підстав для призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Отже, поданий позов належить задовольнити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 29.09.2023 № 71 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 22.09.2023, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 20.05.1990 по 02.12.1990 та з 03.12.1993 по 30.05.1994 у колгоспі імені Щорса.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області витрати по сплаті судового збору у розмірі 429,44грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 429,44грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 лютого 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (пл. Центральна, 3,м. Чернівці,Чернівецька обл.,58002, ЄДРПОУ/РНОКПП 40329345)

Суддя Д.П. Зозуля