Справа № 380/11787/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа №380/11787/21

адміністративне провадження № К/990/38154/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року

у справі №380/11787/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення заробітної плати,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ГУ МВС у Львівській області, у якій просив стягнути з відповідача кошти в сумі 397 грн заробітної плати (грошового забезпечення) за листопад, грудень 2006 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 28 червня 2023 року, від 31 липня 2023 року, від 31 серпня 2023 року, від 27 вересня 2023 року та від 30 жовтня 2023 року касаційні скарги повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

14 листопада 2023 року до Верховного Суду надійшла шоста касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної, у якій слід обґрунтувати наявність наведеної підстави касаційного оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2024 року скаржнику продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме надано десять днів з моменту отримання цієї ухвали для подання до суду уточненої касаційної скарги, із належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень.

Належним чином завірену копію ухвали Верховного Суду від 29 січня 2024 року скаржником отримано 06 лютого 2024 року, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке надійшло на адресу Суду.

13 лютого 2024 року до касаційного суду надійшла виправлена касаційна скарга та її копії, відповідно до кількості учасників у справі.

Перевіривши виправлену касаційну скаргу у частині зазначення підстав касаційного оскарження Суд зазначає таке.

Як зазначалось Судом в ухвалі Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у цій справі, за правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У тексті виправленої касаційної скарги заявник як на підставу касаційного оскарження судових рішень указує на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про неправильне застосування судами статей 8, 22, 40, 43, 55, 129-1 Конституції України, статей 2, 7, частини другої статті 77 та статті 78 КАС України за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносин.

Верховний Суд у тексті ухвал від 04 грудня 2023 року та від 29 січня 2024 року вже звертав увагу скаржника на те, що указані позивачем норми права (8, 22, 40, 43, 55, 129-1 Конституції України) є загальними, та такими, що не застосовувались судами при постановленні оскаржуваних судових рішень.

Так, стаття 8 Конституції України визначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права; стаття 22 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина, не є вичерпними; статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів; статтею 43 встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; стаття 55 вказує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; у статті 129-1 Конституції України зазначено, що Суд ухвалює рішення іменем України, а також обов`язковість виконання судового рішення.

Конституція України є Основним Законом України і її норми є загальними.

Водночас, з оскаржуваних судових рішень не установлено їх застосування із неправильним тлумаченням, що виключає необхідність надання висновку Верховним Судом щодо застосування цих норм.

Окрім викладеного, стаття 2 КАС України визначає завдання та основні засади адміністративного судочинства; стаття 7 КАС України стосується джерел права, які застосовуються судом; стаття 77 КАС України визначає обов`язок доказування; стаття 78 КАС України передбачає підстави звільнення від доказування.

З огляду на те, що ці норми також є загальними, та такими, що не були предметом дослідження судами попередніх інстанцій при постановленні оскаржуваних рішень, відсутня необхідність надання висновку Верховним Судом щодо застосування цих норм.

Суд зазначає, що підстави касаційного оскарження викладаються у касаційній скарзі з указівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна урегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Натомість зазначені скаржником норми права, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду, у спірних правовідносинах є загальними нормами, а касаційна скарга не містить обґрунтованих мотивів їх неправильного застосування судами попередніх інстанцій.

Ураховуючи викладене, Суд констатує відсутність належного обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

На указане скаржнику уже зверталась увага ухвалами Верховного Суду від 31 липня 2023 року, від 31 серпня 2023 року, від 27 вересня 2023 року та від 30 жовтня 2023 року, якими було повернуто попередньо подані позивачем касаційні скарги у цій справі.

Також, Верховний Суд указував на такі недоліки у тексті ухвал від 04 грудня 2023 року та від 29 січня 2024 року, якими, відповідно, залишав цю касаційну скаргу без руху із наданням строку для усунення недоліків та продовжував скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Суд констатує, що у зазначених ухвалах Верховного Суду скаржнику надавались ґрунтовні роз`яснення щодо заявленої ним підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Однак, такі зауваження не були ураховані при оформленні виправленої касаційної скарги, що свідчить про формальний підхід скаржника до належного оформлення касаційної скарги в частині обов`язкового зазначення підстав касаційного оскарження з урахуванням частини четвертої статті 328 КАС України та невиконання позивачем вимог ухвали Верховного Суду від 04 грудня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху.

Верховний Суд зазначає, що виправлена касаційна скарга повністю відтворює зміст касаційної скарги [яку залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2023 року] у частині обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України та не містить посилання на інші підстави касаційного оскарження судових рішень, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 44 КАС України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на те, що станом на дату постановлення цієї ухвали скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги у частині зазначення та обґрунтування підстав касаційного оскарження та у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Згідно частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, подана в цій справі касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі №380/11787/21 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду