Справа № 440/1014/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 р. Справа № 440/1014/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, по справі № 440/1014/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 50 від 16.11.2022;

- зобов`язати відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати загальний страховий стаж згідно трудової книжки та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з часу звернення із заявою про призначення пенсії з 27.05.2022 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції до внесення змін Законом України № 213-VІІІ від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 440/1014/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії пенсійним органом не було враховано висновків суду по справі №440/5284/22 та рішення Конституційного Суд України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15). Вказує, що наявний у нього спеціальний стаж за Списком 2, тривалістю 09 років 0 місяців 0 днів, є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 27 травня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком та пакетом документів.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 позивач з 11 грудня 1987 року прийнятий електромонтером з ремонту електроустаткування 4 розряду завод "Хiммаш"; з 04 січня 1988 року переведений в пресований цех електромонтером по ремонту і обслуговуванню електроустаткування (зайняті на гарячих ділянках робіт); 06 лютого 1996 року звільнений; з 16 травня 1996 року прийнятий електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування (зайняті на гарячих ділянках робіт) 5 розряду в фірму «Хіммашпрес» ВАТ "Полтавхіммаш";12 жовтня 1999 року звільнений.

Відповідно до протоколу розрахунку права на пенсію за віком страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 0 місяців 14 днів, що не заперечується сторонами.

Згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23 травня 2022 року №23, виданою ПрАТ «Полтавхіммаш», позивач працював повний робочий день на заводі «Хіммаш»:

- за період з 04 січня 1988 року по 06 лютого 1996 року виконував роботу, яка полягає в монтажі, налагодженні і ремонті електроустаткування будь-якого призначення, всіх типів і габаритів. За професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування (зайняті на гарячих ділянках робіт) 5 розряду, що передбачено Списком № 2 розділ XIV "Металообробка" підрозділ 2 "Ковальсько-пресове виробництво" пункт а "Робітники'' позиція 2150200а-19861 "Електромонтери по ремонту i обслуговування електроустаткування, зайняті на гарячих ділянках робіт" згідно постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року;

- за період з 04 січня 1988 року по 06 лютого 1996 року - 07 років 05 місяців 10 днів. Наказ про переведення № 675 від 04 січня 1988 року, наказ про звільнення № 20 від 06 лютого 1996 року. До 31 грудня 1994 року підприємство працювало стабільно. 3 01 січня 1995 року підприємство працює нестабільно. Відпрацьовано електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування (зайнятим на гарячих ділянках робіт) при 8-ми годинному робочому дні, 5-ти денному робочому тижні у: 1995 році - 05 місяців 07 днів; 1996 році - 00 місяців 05 днів;

- за період з 16 травня 1996 року по 12 жовтня 1999 року виконував роботу, яка полягає в монтажі, налагодженні i ремонті електроустаткування будь-якого призначення, всіх типів i габаритів. За професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування (зайняті на гарячих ділянках робіт) 5 розряду, що передбачено Списком №2 розділ XIV "Металообробка" підрозділ 2 "Ковальсько-пресове виробництво" пункт а "Робітники" позиція 2150200а-19861 "Електромонтери по ремонту i обслуговування електроустаткування, зайняті на гарячих ділянках робіт згідно постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року. За період з 16 травня 1996 року по 12 жовтня 1999 року - 01 рік 06 місяців 20 днів. Наказ про прийняття № 69 від 14 травня 1996 року, наказ про звільнення № 307 від 12 жовтня 1999 року. З 01 січня 1995 року підприємство працює нестабільно. Відпрацьовано електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування (зайнятим на гарячих ділянках робіт) при 8-ми годинному робочому дні, 5-ти денному робочому тижні у: 1996 році- 06 місяців 01 день; 1997 році - 05 місяців 18 днів; 1998 році- 04 місяці 13 днів; 1999 році - 02 місяці 18 днів.

Загальний пільговий стаж по Списку № 2 складає 09 років 00 місяців 00 днів. Підстава для видачі: довідка складена на основі карточки ферми Т-2, наказів по особовому складу, розрахункових відомостей по заробітній платі, згідно атестації робочих місць 1994 року (Наказ про результати атестації робочих місць № 62 від 15 серпня 1994 року), атестації робочих місць 1999 року (Наказ про результати атестації робочих місць №49п від 09 вересня 1999 року). Додаткові відомості: завод "Хiммаш" реструктиризовано в ВАТ "Полтавхіммаш" з 01 червня 1995 року згідно наказу №45 від 03 серпня 1995 року; згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17 вересня 2008 року прийнято рішення загального скликання акціонерів ВАТ «Полтавхіммаш», перейменувати Відкрите акціонерне товариство «Полтавхiммаш» в Публічне акціонерне товариство «Полтавхiммаш». Згідно рішення Загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство "Полтавхіммаш" перейменоване в Приватне акціонерне товариство "Полтавхiммаш" згідно протоколу №2/16 від 20 жовтня 2016 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 50 від 03 червня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV через відсутність необхідного страхового стажу.

Не погодившись із цим рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду і рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 у справі №440/5284/22 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №50 від 03 червня 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27 травня 2022 року з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмолено.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 у справі №440/5284/22 набрало законної сили 03.09.2022.

16.11.2022 Головне управління ПФ України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення №/С 50 про відмову в призначенні пенсії.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для розрахунку пенсії.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Ключовим питанням у цій справі є вимога позивача щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку, виходячи із необхідності наявності 25 років загального стажу роботи, відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788 ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон № 1788 ХІІ) в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за № 213-VІІІ на підставі Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Надаючи аналіз вищевикладеному, колегія суддів виходить з наступного.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ розмір загального стажу, необхідного права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 25 років до 30 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, для чоловіків - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 ІV - з іншого, зокрема, в частині загального стажу роботи, необхідного для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий стаж для чоловіків не менше 25 років, тоді як другий не менше 30 років.

Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

"Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.11.2020 у справі № 520/15025/16 а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV".

Вказана правова позиція була неодноразово підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04.05.2022 по справі 440/2850/20, від 30.03.2023 по справі 300/1951/20, від 02.06.2023 по справі №160/13468/20.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин положень п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є помилковим та не відповідає приписам чинного законодавства,

Крім того, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно зі ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 у справі № 440/5284/22, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №50 від 03.06.2022, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пп. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV через відсутність необхідного страхового стажу; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.05.2022 з урахуванням висновків суду.

Вказане судове рішення набрало законної сили 03.09.2022 та за правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені таким рішенням суду, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів зауважує, що висновками та мотивами, якими керувався суд при ухваленні рішення, необхідно вважати положення мотивувальної та резолютивної частин рішення суду.

Так, скасовуючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №50 від 03.06.2022, яким ОСОБА_1 було вперше відмовлено у призначенні пенсії, Полтавський окружний адміністративний суд виснував, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, а тому аргумент відповідача про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, який передбачений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є помилковим.

Водночас, всупереч імперативному висновку суду щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, відповідач вказаних висновків суду не врахував, та за наслідками повторного розгляду заяви позивача відмовив у призначенні пенсії з аналогічних підстав відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстави відсутності необхідного страхового стажу.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Усталеним у судовій практиці є підхід, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

В ході розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач 27 травня 2022 року звернувся до Пенсійного Фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до ст. 12 Закону № 1788 ХІІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, зокрема, чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії (27 травня 2022 року) вік ОСОБА_1 становив 57 років (повних років); страховий стаж 27 років 0 місяців 14 днів; а загальний пільговий стаж по Списку № 2 09 років 00 місяців 00 днів.

В поданих для призначення пенсії документах підтверджено зниження пенсійного віку на 3 роки.

Факт наявності у позивача необхідного загального страхового стажу був також підтверджений висновками Полтавського окружного адміністративного суду в рамках справи №440/5284/22 рішенням суду від 03.08.2022, яке набрало законної сили 03.09.2022.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, визначеного п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII, ОСОБА_1 має право на зниження пенсійного віку (60 років) на 3 роки. На момент звернення з заявою про призначення пенсії вік позивача становив 57 років (повних років).

Відтак, матеріалами справи підтверджується право позивача на призначення йому з 57 років пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України № 213-VІІІ від 02.03.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення", а рішення відповідача № 50 від 16.11.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою врегульовано питання строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 27.05.2022 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції до внесення змін Законом України № 213-VІІІ від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення".

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 440/1014/23 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 440/1014/23 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344, 61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 50 від 16.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 27.05.2022 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції до внесення змін Законом України № 213-VІІІ від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення".

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій