Справа № 307/6019/23
Суддя: Бряник М. М.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/6019/23
Провадження № 2-а/307/38/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бряник М.М.

секретар судового засідання Немеш Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В позові зазначає, що постановою Інспектора 4 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатської області старшого лейтенанта Сенина І.І., серія ЕНА №1124233 від 19 грудня 2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він 19.12.2023 року о 11 годині 35 хвилин в с. Неліпино, траса А/Д М06 на 745 км., керуючи транспортним засобом марки «Маzda» реєстраційний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 80 км/год, і перевищив швидкість на 30 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху. Вимірювання швидкості здійснювалося приладом Трукам ТС 00774.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною. Вказує, що 19.12.2023 року він рухався на належному йому автомобілі по автодорозі М 06 в напрямку населеного пункту Нижні Ворота. Близько 11 години 30 хвилин його було зупинено працівником патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що він рухався в населеному пункті з перевищенням швидкості, яку він заміряв за допомогою приладу Трукам, який при розмові зі ОСОБА_1 тримав у руці. На його доводи, що швидкість він не перевищував, а працівник поліції здійснював вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку вказаному в статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки тримав ТruСаm у руках, а не використовував стаціонарно вмонтованим, інспектор ніяк не відреагував. Окрім цього поліцейський не відреагував на зауваження, що замір швидкості був здійснений не в межах дії знака 5.76 ПДР «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху, що позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів». Надавши документи та очікуючи на розгляду справи, інспектор через декілька хвилин склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1124233 від 19.12.2023 року.

Зазначає, що під час розгляду справи старшим лейтенантом поліції Сенина І.І., не було надано жодних об`єктивних даних, що замір швидкості з якою він рухався, приладом ТРУКАМ, був здійснений в зоні дії дорожніх знаків: 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункта», і це не було ним вказано в тексті самої постанови.

З наведених обставин, не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, а постанову серія ЕНА №1124233 від 19 грудня 2023 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишено без руху.

Позивач ОСОБА_1 , вимоги ухвали виконав, подавши до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками до неї, а саме: позовну заяву в новій редакції та підтвердження оплати судового збору.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, які беруть участь у справі. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Представник Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Черкасов М.М. 01.02.2024 року подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначає, що 19.12.2023 року о 11:35 під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 00774, за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, траса а/д М-06, 745 км, було виявлено порушення правил дорожнього руху.

Водій транспортного засобу «Mazda» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався з швидкістю 80 км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України. Представник відповідача зазначає, що на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено. Інспектор підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, та запропоновано під підпис отримати її копію. У вказаній постанові було зазначено, яким саме приладом проводилося вимірювання, а саме TruCam ТС 000774. Разом з тим у відзиві також зазначено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Зазначає, що для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15м до 1200м.

Спростовуючи доводи позивача вказує, що координати GPS місцезнаходження лазерного вимірювача швидкості TruCam 20/20 серійний номер ТС 000774 підтверджують місцезнаходження у населеному пункті М06, Голубине, Закарпатської області, 89320. Також стверджує, що місце роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Вважає, адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Посилаючись на викладені у відзиві обставини у задоволенні позову просить відмовити.

ОСОБА_1 подав до суду відповідь на поданий відповідачем відзив в якому зазначає, що у своєму відзиві представник відповідача вказує, що позиція відповідача про те, що застосування приладу ТruСаm можливе у ручному режимі, а не в порядку визначеному статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію», є хибною.

Стаття 31 ЗУ «Про Національну поліцію» наводить перелік превентивних заходів дозволених для застосування поліцією, а наступні статті з 32 по 41 даного Закону розкривають зміст кожного переліченого заходу окремо і порядок їх застосування. Стаття 32 Закону має назву «Перевірка документів особи» і розкриває порядок застосування превентивного заходу, передбаченого пунктом 1 частиною 1 статті 31 Закону, а тому на його думку логічно і правильно вважати, що статтею 40 У «Про Національну поліцію» Законодавець визначив порядок і процедуру застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення вказаних у пункті 9 частини 1 статті 31 Закону, до яких, як зазначає сам представник відповідача у своєму відзиві і відноситься прилад ТruСаm, а згідно абзацу 7 частини 1 статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено: «Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель».

Щодо доводів представника відповідача про те, що лазерний вимірювач ТruСаm відноситься до ручних вимірювачів та конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП "Укрметртестстандарт", ОСОБА_1 зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів ТruСаm працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 У «Про Національну поліцію», а лист ДП "Укрметртестстандарт" про використання лазерного вимірювача швидкості ТruСаm для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматично фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Окрім цього звертає увагу суду, про те, що представником відповідача у відзиві вказується, що: «з першого листопада 2021 року набули чинності зміни до ПДР якими встановлено знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», при цьому фіксація порушення ПДР Позивачем здійснювалась у ручному режимі», однак знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів - з чого логічно вважати, що дія даного знаку позначає ділянки дороги, де можливо здійснювати контроль за порушеннями ПДР не тільки у автоматичному режимі.

Також вказує, про хибність твердження висунуте представником відповідача, про те, що: «В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху», оскільки частиною 2 статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію» прямо вказано, що «Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці».

З наведених обставин ОСОБА_1 просить скасувати постанову серія ЕНА №1124233 від 19 грудня 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» в судове засідання не з`явився. 20.02.2024 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в судове засідання не з`явився.

Відповідно ч.4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕNA №1124233 від 19 грудня 2023 року, прийнятою інспектором 4 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сенина І.І., позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Як вбачається зі змісту викладеного в оскаржуваній постанові порушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda» з номерним знаком НОМЕР_1 , та рухався зі швидкістю 80 км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті більш як на 30 км/год. швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості LТІ 20/20 N ТС00774, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam LTI 20/20 з іншим, а ніж у оскаржуваній постанові N ТС000774 від 19.12.2023 та відеозаписом з портативного відеореєстратора від 19/12/2023.

З вказаних матеріалів фото та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб марки «Mazda» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості LТІ 20/20 N ТС000774.

При цьому, матеріали відео та фото фіксації не містять зображень водія під час руху транспортного засобу зі швидкістю 80 км./год.

Особа позивача, як водія транспортного засобу встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та пред`явлення ним документів.

Також, судом встановлено, що надані відповідачем докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення п. 12.4 Правил дорожнього руху не містять відомостей стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачем LTI 20/20 N ТС000774 о 11 год. 35 хв. 19.12.2023 року швидкості руху транспортного засобу марки «Mazda» державний номерний знак НОМЕР_1 були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 "Населений пункт"; 5.46 "Кінець населеного пункта"; 5.70 "Фото, відеофіксування порушень".

Доказів розміщення вказаних дорожніх знаків та зони їх дії в ході розгляду справи відповідачем, не надано.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України "Про дорожній рух").

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас п. 12.4 ПДР передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону N 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 "населений пункт" порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год., а саме на 30 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку "населений пункт" це фото файл. До відзиву відповідачем додано фото файл здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam Serial Nо: ТС000774 та відеофіксацію приладу LTI 20/20.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію приладу LTI 20/20, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку " 5.45" "населений пункт" та зони його дії зазначеної автодороги.

В оскаржуваній постанові також відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожнього знаку " 5.45" "населений пункт" та зони його дії вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Таким чином, посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази, щодо фактичної зони дії дорожнього знаку " 5.45" "населений пункт" на автодорозі є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год.

За відсутності покликання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку " 5.45" "населений пункт" в зоні дії вказаного знаку, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості понад 20 км/год.

Наведені висновки суду також підтверджуються в розбіжній позиції відповідача, щодо місця вчинення адміністративного правопорушення. Так у відзиві на позовну заяву, як на доказ порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 у зоні дії дорожнього знаку 5.45 населений пункт, відповідач посилається на GPS координати місця знаходження лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС000774 та відеофіксацію приладу LTI 20/20. При цьому вказує, що вказані координати розташовані в населеному пункті М06 Голубине Закарпатської області (а.с.37), а в оскаржуваній постанові, місцем порушення зазначено інший населений пункт «Неліпино».

З дослідженого в судовому засіданні долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву фото GPS локації видно, що на карті відображено місце вчинення порушення, яке знаходиться на автодорозі М06 позначеній на карті Е50, що проходить (орієнтир поблизу острова Штемп). Вказана автодорога проходить вздовж річки Латориця та оминає межі населеного пункту Неліпино. При цьому позначене на карті місце перевищення швидкості позначено на карті між населеними пунктами с. Неліпино та с. Голубинге відстань між якими, згідно даних GPS , як встановлено судом становить декілька кілометрів.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Стосовно ж наданої відеофіксації з портативної відеокамери щодо порядку розгляду справи про порушення правил дорожнього руху, то суд вказаній відеофіксації не надає правової оцінки, як доказу, оскільки проведена відеофіксація та пояснення позивача не підтверджують обставин щодо зони дії дорожнього знаку "5.45" "населений пункт" в місці відміченому на карті вказаної автодороги, окрім того вказана відеофіксація не була покладена в основу прийняття оскаржуваної постанови, як доказ.

Окрім цього, суд враховує положення ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" N 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль "Mazda", державний номерний знак НОМЕР_1 наведено ціль та протягом приблизно 3,5 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam та його переміщення за траєкторією переміщення руху транспортного засобу, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо спростування позиції позивача про те, що вимірювання швидкості проводилося без стаціонарного закріплення приладу та з рук поліцейського, про що видно також з викладених позивачем заперечень зафіксованих на відео з портативної відеокамери поліцейського та способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" N 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на який відповідач посилається у відзиві, не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак " 5.70"), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону N 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку " 5.70" лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Такі обставини, на думку суду, свідчать про грубе порушення прав позивача, у тому числі і права на захист, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, а позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1124233 від 19.12.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 4 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатської області Сенина І.І. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №1124233 від 19 грудня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, , що знаходиться за адресою м. Ужгород вул. Кошового, 2.

Головуючий Бряник М.М.