Справа № 464/110/24
Суддя: Беспальок О. А.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/110/24
пр.№ 2-а/464/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі - БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УПП у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №1138125 від 21 грудня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 20400 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 грудня 2023 року командиром 2 взводу 2 роти 3 батальйону ОСОБА_3 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що він, 21 грудня 2023 року в 14 год. 45 хв., керував автомобілем марки «Toyota», н.з. НОМЕР_1 км. автодороги М11 Львів-Шегині, з відсутнім переднім номерним знаком, не маючи при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, будучи позбавлений права керування Центральним районним судом м.Миколаєва від 28 вересня 2023 року терміном на 1 рік, чим порушим п.2.1.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Даною постановою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. Вважає постанову незаконною та протиправною, просить її скасувати, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, разом з тим при складанні постанови інспектором були допущені чисельні процесуальні порушення, а обставини викладені в постанові не відповідають фактичним оставинам справи. Щодо того, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, зазначає, що йому не було відомо про постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2023 року, якою його позбавлено права керування терміном на 1 рік. Розгляд вказаної справи відбувався у його відсутності, копії постанови він не отримував. На даний час згадана постанова ним оскаржується в апеляційному порядку. Щодо інших порушень, зазначає, що інспектором при складанні постанови не було взяті до уваги його пояснення, про те, що передній номерний знак міг відламатися по дорозі, і він не міг цього знати до зупинки автомобіля, а також що у нього наявний реєстраційний документ на транспортний засіб, тобто інспектором не було враховано відсутність його умисної протиправної поведінки.

Ухвалою суду від 04 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, з підстав не виконання позивачем вимог п.2,4,5,11 ч.160 КАС України, а також ч.3 ст.161 КАС України.

17 січня 2024 року позивач усунув недоліки позову, а також надав підтвердження сплати судового збору.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25 січня 2024 року.

25 січня 2024 року за клопотанням представнивників сторін розгляд справи відкладено на 08 лютого 2024 року.

29 січня 2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого, покликаючись на позицію Європейського суду з прав людини, де вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зазначає, що на момент зупинки транспортного засобу та винисення оскаржуваної постанови було встановлено, що ОСОБА_2 постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2023 року було визнано винним у вчинені адміністративного правопрушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлено права керування транспортним засобом на строк один рік, яка набрала законної сили. На підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення долучила DVD - диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

07 лютого 2024 року представник ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, за змістом якого вважає, що відзив відповідача є необгрунтованим, формальним, з огляду на те, що постанова Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2023 року до даного часу не набрала законної сили, оскільки оскаржена в апеляційному порядку. Миколаївським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження. Також вважає недоречним покликання відповідача на рішення Європейського суду з прав людини, щодо обов`язку сторони, яка задіяна у справі самостійно цікавитися провадженням у її справі, з огляду на те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, згідно записів у військовому квитку є розвідником, тобто знаходиться на передовій, в екстримальних умовах, без світла, тепла, комфортного приміщення з інтернетом та ноутбуком. Крім того, зазначає, що в описі обставин встановлених відповідачем під час складення оскаржуваної постанови включено і інші правопорушення, відсутність переднього номерного знаку, відсутність реєстраційного документу на транспортний засіб, проте в постанові відповідач не посилався на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані адміністративні правопорушення, що не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Враховуючи зазначені обставини, просить провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

08 лютого 2024 року за клопотання представника позивача в судовому засіданні оголошено перерву до 22 лютого 2024 року.

В судове засідання призначене на 22 лютого 2024 року позивач та його представник не з`явилися, проте остання подала заяву про розгляд справи у відсутність позивача, який приймає участь у бойових діях та у її відсутність, оскільки зайнята в іншому процесі. Крім того, подала письмові пояснення, які за змістом відповідають відповіді на відзив, також долучила копію постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 січня 2024 року, якою ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2023 року, якою останнього визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також зазначила, що в оскаржуваній постанові невірно зазначено прізвище особи щодо якої розглядалася справа, як « ОСОБА_4 », що потребує додаткової перевірки та усунення неточностей, оскільки незрозуміло, відносно якої особи було винесено постанову.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, проте за змістом відзиву, просить розгляд справи проводити без участі відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суті.

Суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено, що 21 грудня 2023 року командир 2 взводу 2 роти 3 батальйону ОСОБА_3 виніс постанову серії ЕНА №1138125 про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн.

Покликання представника позивача, на невідповідності прізвища, особи щодо якої розглядалася справа в оскаржуваній постанові, судом до уваги не береться, оскільки ОСОБА_2 , оскаржуючи постанову серії ЕНА №1138125, визнає факт складення 21 грудня 2023 року відносно нього адміністративних матеріалів, а тому така розбіжність розцінюється як технічна помилка.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 , 21 грудня 2023 року в 14 год. 45 хв., керував автомобілем марки «Toyota», н.з. НОМЕР_1 км. автодороги М11 Львів-Шегині, з відсутнім переднім номерним знаком, не маючи при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, будучи позбавлений права керування Центральним районним судом м.Миколаєва від 28 вересня 2023 року терміном на 1 рік, чим порушим п.2.1.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Частиною 4 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною 2 ст.317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови, та як вбачається із відзиву на позов, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Таким чином, для підтвердження правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП відповідачу необхідно довести як факт керування транспортним засобом особою, так і підтвердити наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Факт керування ОСОБА_2 21 грудня 2023 року о 14 год. 45 хв. транспорним засобом, останнім не заперечується.

Проте, разом із письмовими поясненнями представник позивача долучає копії постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 січня 2024 року витягнутої з Єдиного державного реєстру судових рішень (ідентифікатор рішення 116402071), з якої вбачається, що постанова Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2023 року, на яку посилався інспектор в оскаржуваній постанові, не набрала законної сили, оскільки оскаржена ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Представник відповідача УПП у Львівській області на підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві на адміністративний позов та законності винесення постанови долучила DVD - диск з розміщеними на ньому відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова серії ЕНА №1138125 від 21 грудня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.ст.73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вказане, суд визнає долучені представником УПП у Львівській області відеозаписи з нагрудної камери поліцейського недопустимими доказами на підтвердження обставин, викладених у оскаржуваній постанові.

Вказаний висновок зроблено судом з урахуванням правової позиції Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

Будь-яких інших належних, достатніх та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених у постанові серії серії ЕНА №1138125 від 21 грудня 2023 року про порушення ОСОБА_2 п.2.1.а ПДР України матеріали справи не містять, як і доказів які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення належними, достатніми та допустимими доказами, всупереч приписів ст.77 КАС України відповідачами не спростовано.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт керування ОСОБА_2 21 грудня 2023 року о 14 год. 45 хв. транспортним засобом, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Беручи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника необхідно тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки докази протилежного суду надано не було.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Згідно ч.1ст.139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст.ст.7, 210-1, 251, 256, 268, 280 КУпАП, керуючись ст.ст.139, 241-246,286 КАС України суд,

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову серії ЕНА №1138125 винесену 21 грудня 2023 року командиром 2 взводу 2 роти 3 батальйону ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду з урахуванням Перехідних положень КАС України. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.272 КАС України.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК