Справа № 465/6259/23
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

22.02.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови №333 від 05.07.2023 року,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Франківській районній адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови №333 від 05.07.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2023 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради винесено постанову №333, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф 1360,00 грн.

Вважає, що оскаржувана постанова №333 від 05.07.2023 року є незаконною та протиправною, та винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки оскаржувана постанова винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яку своєчасно не сповістили про час та місце розгляду справи, тобто порушується право на захист.

Окрім того, відповідачем належним чином не ідентифіковано особу позивача, як особу котра притягається до адміністративної відповідальності, не відображено жодних пояснень позивача.

Відповідачем не встановлено суб`єкт адміністративного правопорушення та місце його ймовірного вчинення згідно ст. 152 КУпАП.

Позивач не є керівною особою, чи службовою особою підприємства, установи чи організації, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , також позивач не володіє жодним нерухомим майном за вказаною в оскаржуваній постанові адресою, а відтак не може нести відповідальності за вигадані правопорушення за рандомною адресою, яку вкаже відповідач.

Крім того, п.20.1.27 Правил благоустрою передбачає відповідальність за незадовільне утримання прибудинкових територій, територій підприємств і організацій. Позивач не має жодного відношення чи правового зв`язку із прибудинковою територією, територією підприємства чи організації, котрі знаходяться за вказаною в оскаржуваній постанові адресою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою.

Відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови №333 від 05.07.2023 року.

Розгляд справи визначено здійснювати за правилами, передбаченими ст. 286 КАС України. Призначено дану справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

22.09.2023 року через канцелярію суду від в.о. голови Франківського районної адміністрації Львівської міської ради відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання посилалась на наступні обставини.

Так, 05.07.2023 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради винесено постанову №333 про накладання адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1360,00 грн.

Предметом розгляду адміністративної комісії було адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, відповідальність за яке, передбачене статтею 152 КУпАП.

Відтак, розгляд вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення належить до підвідомчості адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача майстер ЛКП «Південне» ОСОБА_2 .

Таким чином, протокол відносно позивача складено уповноваженою на те особою.

Згідно з даним протоколом, який надійшов на розгляд адміністративної комісії ФРА ЛМР 22.06.2023 за №858, зареєстровано від 22.06.2023 №2-11594-Ф-35, виявлено, що 15.06.2023 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме допустив незадовільне утримання прибудинкової території, території підприємств в організацій за адресою: АДРЕСА_1 , а саме не покошено траву на території, що прилягає до нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В протоколі від 15.06.2023 №226, ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності відмовився від надання пояснення та зауважень по суті вчиненого порушення тому, що не з`явився для складання протоколу, хоча позивача було повідомлено листом про час та місце складання протоколу.

До протоколу у якості доказів було долучено припис від 08.06.2023 року за №763, який зобов`язував ОСОБА_1 в термін до 14.06.2023 виконати умови для усунення правопорушення, або якщо такі умови не будуть виконані з`явитися 15.06.2023 о 09:00 в ЛКП «Південне» для надання пояснення та зауважень по суті вчиненого правопорушення і підписання протоколу.

Так само до протоколу було долучено фото фіксацію правопорушення та чеки, які підтверджують скерування рекомендованими листами припису та матеріалів протоколу.

Позивача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення адміністративною комісією Франківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Оцінюючи доводи позивача про незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідач вважає, що такі не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та правомірного притягнення до адміністративної відповідальності.

В судове зсідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справа без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Водночас судом на підставі ч.4 ст. 229 КАС України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності і кожен доказ окремо, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань

Судом встановлено, що згідно припису зобов`язано ОСОБА_1 в термін до 14.06.2023 року провести покіс трави території, що прилягає до нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

У випадку невиконання даного припису зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися 15.06.2023 о 09 год. 00 хв. в ЛКП «Південне» за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 131 для надання пояснення та зауважень по суті вчиненого правопорушення і підписання протоколу про адміністративне правопорушення згідно чинного законодавства. В іншому випадку протокол буде складено без участі ОСОБА_1

15.06.2023 року майстром ЛКП «Південне» Задорожною Б.І. складено протокол про те, що ОСОБА_1 порушив п. 20.1.27 Розділу 20 «Правил благоустрою Львівської МТГ» від 21.04.2011 року зі змінами та доповненнями, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачено адміністративна відповідальність, згідно ст. 152 КУпАП.

В даному протоколі міститься позначка про те, що ОСОБА_1 не з`явився,хота повідомлявся належним чином, а також зазначено, що 08.06.2023 року о 15:00 год за адресою АДРЕСА_1 (не житлове приміщення м-н Реліквія) виявлено не покошену траву території, що прилягає до нежитлового приміщення (м-н Реліквія, а саме незадовільне утримання прибудинкових територій, територій підприємств і організацій).

До протоколу долучено фотофіксацію виявленого порушення, чеки припис.

Постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №333 від 05.07.2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 360 гривень за адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 станом на 08.06.2023 допустив незадовільне утримання території, а саме не покошено траву на території, що прилягає до нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив п.20.1.27 Розділу 20 Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади (зі змінами та доповненнями), затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011р. №376, чим порушив ст.152 КУпАП.

За фактом виявленого порушення майстром ЛКП «південне» ОСОБА_2 складено протокол про адміністративні правопорушення від 15.06.2023 №226, який скеровано в районну адміністрацію листом від 22.06.2023 №858, зареєстрований 22.06.2023 №2-11594-Ф-35.

Частиною 2 статті 5КУпАП регламентовано, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями152, 159і182цьогоКодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою - п`ятою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею181-1, частиною першою статті182, статтями183,185-12,186, 186-1,189,189-1,212-1цьогоКодексу.

Відповідно до ст.152КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади, затверджені ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 № 376.

Згідно п. 1.1 Правил, Правила благоустрою міста Львова є нормативно-правовим актом, яким установлюється порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою міста Львова, визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Розділ XX цих Правил встановлює відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення у сфері благоустрою території.

Відповідно до ч. 1 ст.1Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій заселених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення га озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових га екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Частиною 1ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

Згідно із ч. 1ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» фізичні та юридичні особи у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що адміністративні комісії при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад уповноважені притягувати до адміністративної відповідальності осіб за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері благоустрою, зокрема за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.255КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад (статті 44-3,96-2,103-1,103-2,103-3,104,частина перша статті 106-1,статті 106-2,127-2,149 - 152,частини третя - п`ята статті 152-1,статті 154,155,155-2,156,частини перша четверта статті 156-1, статті156-2,159 - 160,стаття 175-1(за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради),статті 183,185-1,186-5,197,198);

Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.04.2015р. №294 «Про надання посадовим особам права складати протоколи про адміністративні правопорушення» та статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадові особи КП «Адміністративно-технічне управління» наділені правом складати адміністративні протоколу по статті 152 КУпАП.

Відповідно доч.ч.1,2 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративного правопорушення вимоги щодо змісту були дотримані у повному обсязі.

З положень 256 КУпАП вбачається, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо місту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд не погоджується зі ствердженнями позивача в частині неповідомлення його про день, час та місце засідання адміністративної комісії та ненадання йому права надати пояснення по суті порушення, оскільки в матеріалах містяться докази належного повідомлення позивача про день, час та місце засідання адміністративної комісії, а саме копія повідомлення від 26.06.2023 року направлена ОСОБА_1 27.06.2023 року, та надійшла у точку видачі/доставки 03.07.2023, та 04.07.2023 відправлення не вручене під час доставки, тобто позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце засідання адміністративної комісії, але не з`явився на неї.

Положеннями ст.245КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В силу ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

В матеріалах справи міститься фото фіксація, яка додана до протоколу №226 від 15.06.2023 складеного на ОСОБА_3 про факт вчинення останнім адміністративного правопорушення.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що засновником та керівником Приватного підприємства «Реліквія» є Броговський А.З. Також встановлено, що підприємство - не перебуває в процесі припинення.

Як вбачається з постанови адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №333 від 05.07.2023 року, адміністративна комісія при притягненні до адміністративної відповідальності позивача за ст. 152 КУпАП, виконано та дотримано вимоги ст.ст. 33, 36 КУпАП, яка передбачає спеціальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 1360,00 гривень: він є у межах санкції ст. 152 КУпАП.

Отже, судом встановлено , що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, при цьому, дії позивача утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 152 КУпАП, що підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 по справі № 735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

При цьому, саме такий склад правопорушень зазначено у спірній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та саме за це до нього застосовано штрафні санкції, передбачені ст.152 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи позивача є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а також спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В обґрунтування своїх вимог позивач та його представник, як при пред`явленні позову до суду, так і в процесі розгляду адміністративної справи не надала суду жодного доказу, які б свідчили про обставини, які б унеможливлювали винесення адміністративною комісією оскаржуваної постанови безпідставно.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Представник відповідача, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази до відзиву на позовну заяву, що підтверджує факт правопорушення з боку позивача.

Вказане свідчить про наявність відповідних доказів вчинення позивачем, як керівником ПП «Реліквія» правопорушень, відповідальність за які передбачені ст. 152 КУпАП.

Не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені адміністративною комісією в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду вищевказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою комісією, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказані правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачкою у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що адміністративна комісія, при прийнятті спірної постанови, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати понесені останнім не відшкодовуються.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодованою.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 157, 192, 210-211, 229, 241-246, 250, 268 КАС України -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови №333 від 05.07.2023 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Франківська районна адміністрація Львівська міська рада, , місцезнаходження: м. Львів вул. Ген. Чупринки, 85.

Суддя Мартьянова С.М.