Справа № 161/22861/23
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.

в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 16.12.2023 року, старшим інспектором СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Кузьмич Н.О., було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 568885 за ст. 183 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки, виклик поліції на лінію «102», був здійснений позивачем у зв`язку з образами в свою сторону матір`ю колишньої дружини в присутності дітей по факту психологічного насильства.

Зазначає, що працівники поліції не бажали встановити дійсні обставини справи, а колишня дружина з матір`ю перекрикували його і перешкоджали надавати йому пояснення.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову серії ГБВ № 568885 від 16.12.2023 року, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 03.01.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків у ній зазначених.

Ухвалою суду від 11.01.2024 року відкрито провадження у справі без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що інспектором поліції було правомірно прийнято рішення про складання відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення та була дотримана процедура і порядок складання адміністративних матеріалів по справі. Зокрема, зазначає, що капітаном поліції ОСОБА_2 під час опрацювання повідомлення «Домашнє насильство», заявником якого був ОСОБА_1 , здійснювалася безперервна відеофіксація на нагрудну боді-камеру протягом більше ніж півтори години. Були відібрані письмові пояснення у позивача, колишньої дружини, її матері та зі слів дочки (16 років) було встановлено, що сварку почав батько. Після тривалої бесіди з членами сім`ї, працівники поліції дійшли висновку про відсутність ознак домашнього насильства психологічного характеру щодо позивача зі сторони матері колишньої дружини та складено постанову на неправдивий виклик поліції.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2023 року старшим інспектором СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Кузьмич Н.О., було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 568885 за ст. 183 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 5).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 16.12.2023 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про факт домашнього насильства, який не підтвердився, таким чином гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП (а.с. 5).

Статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 викликав поліцію у зв`язку з тим, що коли він перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де перебували також його двоє дітей та колишня дружина ОСОБА_3 , до квартири прийшла матір його колишньої дружини ОСОБА_4 , яка в подальшому вчинила сварку, ображала його нецензурними словами при дітях, та на його заклики припинити образи, оскільки, викличе поліцію, не реагувала, у зв`язку з цим, зробив повідомлення на лінію «102».

Разом з тим, з оглянутого відеозапису нагрудного відеореєстратора (а.с. 29) вбачається, що в сім`ї позивача постійно тривають конфлікти між ним та колишньою дружиною, які проживають разом після розлучення вже тривалий час. При цьому, в конфлікті, що мав місце 16.12.2023 року брала участь матір колишньої дружини ОСОБА_4 . Із відео також вбачається, що при відібрані пояснень у дочки ОСОБА_1 , остання повідомила, що сварка почалася між мамою і татом, а бабуся прийшовши, обізвала батька «уродом».

Вказані обставини під час винесення оскаржуваної постанови працівниками поліції взяті до уваги не були, поліцейській не здійснили перевірку та не встановили дійсних обставин ситуації, саме наявністю умислу в діях ОСОБА_1 здійснити завідомо неправдивий виклик поліції, оскільки такі дії колишньої тещі щодо нього в присутності його дітей він очевидно міг сприйняти як принизливі, та такі, що шкодять його психологічному здоров`ю та негативно відображаються у свідомості дітей та ставленні до нього. Відсутність факту домашнього насильства після вияснення обставин події, сам по собі, не свідчить про наявність умислу в діях позивача здійснити саме завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

В позовній заяві ОСОБА_1 категорично заперечив свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши представлені докази, вважає, що при складанні постанови інспектором поліціїне були з`ясовані всі обставини справи, не надано будь-яких належних доказів винуватості позивача, а тому на підставі ч. 3 ст.286 КАС України, позов ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 134, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серіїГБВ №568885 від 16 грудня 2023 року старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Луцького районного управління поліції Головного управління поліції у Волинській області Кузьмич Наталії Олександрівни про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.