Справа № 160/12392/23
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2024 року

м. Київ

справа №160/12392/23

адміністративне провадження № К/990/6140/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року та додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Верхньодніпровський машинобудівний завод» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо зменшення на суму 544 146,00 грн заявленої та узгодженої суми бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року у розмірі 3 103 659 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повернути бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» за січень 2022 року в сумі 544 146,00 грн, на яку було протиправно зменшене узгоджене податковою перевіркою бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року, на користь позивача;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ за січень 2022 року в розмірі 544 146,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» пеню за прострочення сплати бюджетної заборгованості в сумі 127 767,64 грн.

Ухвалою суду першої інстанції прийнято до провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо зменшення на суму 544 146,00 грн заявленої та узгодженої суми бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року у розмірі 3 103 659 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повернути бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість позивачу за січень 2022 року в сумі 544 146,00грн, на яку було зменшене узгоджене податковою перевіркою бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року, на користь Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» та стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ за січень 2022 року в розмірі 544 146,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року в справі №160/12392/23 скасовано в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повернути бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» за січень 2022 року в сумі 544 146,00 грн., на яку зменшене узгоджене податковою перевіркою бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року, на користь Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У додатковій постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, зазначено, що скасувавши рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог та зробивши у мотивувальній частині постанови висновок про відмову у задоволенні частини позовних вимог, в резолютивній частині постанови не зазначив про відмову у задоволенні таких позовних вимог. Тому, апеляційним судом ухвалено додаткову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» у частині зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повернути бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» за січень 2022 року в сумі 544 146,00 грн., на яку зменшене узгоджене податковою перевіркою бюджетне відшкодування по декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року, на користь Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод».

16 лютого 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року та додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення у частині задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено основні засади (принципи) адміністративного судочинства, з-поміж яких забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Велика Палата Європейського суду з прав людини у своєму рішенні від 5 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказала, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012) (п. 78). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (п. 82).

Відповідно до п. 83 вказаного вище рішення застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Крім того, Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (рішення у справі «Добріч проти Сербії», п. 54) (п. 86).

9 жовтня 2018 року Європейський суд з прав людини постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви №26293/18 у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (п. 20-22).

Отже, за прецедентною практикою Європейського суду з прав людини обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно із пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження і які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, встановлені нормами частини четвертої статті 12 КАС України.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 12 КАС України.

Враховуючи характер правовідносин, з приводу прав і обов`язків сторін в яких виник спір, що є предметом судового розгляду у цій адміністративній справі, предмет доказування, обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також доводи касаційної скарги, ця адміністративна справа підпадає під критерії визначення справи незначної складності.

Суд першої інстанції, врахувавши вимоги статей 12, 257, 261 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників свідчать про те, що ця справа дійсно є незначної складності, а ознаки необхідності розгляду цієї справи виключно за правилами загального позовного провадження, визначені частиною четвертою статті 12 КАС України, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, відсутні.

Таким чином, оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності і передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, виняткові обставини для їх касаційного оскарження відсутні.

Доводи касаційної скарги фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межу касаційного перегляду, відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, рішення в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 12, 248, частиною п`ятою статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року та додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.Є. Блажівська

Судді: О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх