Справа № 520/30200/23
Суддя: Теслікова І. І.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/45/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Теслікової І.І.,

за участю секретаря - Кордіварової А.С., Федоренко В.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Лаєвської М.Л.,

представника відповідача - Вишневського О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харковi у режимі відеоконференції адміністративну справу за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 адвоката Лаєвської Марине Леніківни до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни,-

в с т а н о в и в:

Позивачка, громадянка російської федерації ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Лаєвську М.Л., звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебуває у шлюбі з громадянином України - ОСОБА_2 , що був зареєстрований 02 червня 2006 року Русько-Тишківською сільською радою Харківського району Харківської області.

ОСОБА_1 з 2006 року постійно проживає на території Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання, яку кожного року подовжувала. Останній раз посвідка № НОМЕР_1 була видана 20 жовтня 2021 року ГУ ДМС в Харківській області та діяла до 20 жовтня 2022 року. Позивач мас двох дітей, які є громадянами України - неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 3 2016 року позивачка заресстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За два місяця до кінця терміну дії посвідки позивачка разом з повнолітнім сином звернулася до ГУ ДМС в Полтавській області, оскільки в Харкові ГУ ДМС припинив свою роботу у зв?язку з активними військовими діями в м. Харкові та Харківській області. В Полтаві їй повідомили, що подовження посвідки можливо лише в Харкові після закінчення війни, запевнили що видворення під час війни не відбудеться і пропущення строку дії посвідки внаслідок бойових дій - не тягне відповідальності. 16 травня 2023 року Валківським сектором ГУ ДМС в Харківській області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП, притягувана сплатила штраф у розмірі 3400 грн. Рішенням Валківського сектора ГУ ДМС в Харківській області від 16.05.2023 встановлено, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 має підстави для оформлення документів на проживання в Україні, але нелегально перебуває на території України. Вказаним рішенням позивачка примусово повернута до країни походження або третьої країни. Після винесення вказаного рішення позивачка звернулася до ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про оформлення документів на право проживання на території України. Позивачці було відмовлено в оформленні документів, надано відповідь про те, що вона перебуває на території України з порушенням строку перебування та ухиляється від виїзду з України, згідно рішення Валківського сектору ГУ ДМС України, а тому питання оформлення посвідки на тимчасове місце проживання в України буде розглянуто після виконання усіх діючих норм законодавства України. Позивачка вважає рішення Валківського сектору ГУ ДМС України необґрунтованим, винесеним без встановлення дійсних обставин, таким, що порушує її права, оскільки порушення строку подовження терміну перебування в Україні було пов?язано з початком активних бойових дій в м. Харкові, тимчасовим припиненням роботи ГУ ДМС в Харківській області, а також невірною інформацією, що була надана в м. Полтаві. До того ж, позивачка в жодній країні не має зареєстрованого місця проживання, власного житла або права а проживання за будь-якою адресою. На території України проживають її чоловік, неповнолітній син, які є громадянами України. Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, позивач просила суд задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року вказану адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року справу передано на розгляд до Дзержинського районного суду м.Харкова.

12 грудня 2023 року вищевказана справа надійшла до Дзержинського районного суду м.Харкова.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2023 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І., та передана судді 13 грудня 2023 року.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І. від 14 грудня 2023 року вищевказану справу прийнято до провадження. Вирішено здійснити розгляд справи за правилами ст. 288 КАС України з повідомленням учасників справи відповідно до ст. 268 КАС України у відкритому судовому засіданні.

21 грудня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовні вимоги. В обґрунтування якого представник відповідача зазначив, що 16.05.2023 була виявлена громадянка рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . З 20.10.2022 року, проживає за недійсним документом (посвідка на тимчасове проживання), термін дії якого закінчився 19.10.2022 року, в порушення статті 203 п.2 - порушення іноземцями та ОБГ правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України, проживання за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився. Позивачка прибула в Україну в 2006 році через пункт пропуску Гоптівка. Громадянка РФ документована національним паспортом для виїзду за кордон 55 № НОМЕР_2 виданий 19.06.2019 консульством рф. На даний час позивачка перебуває в шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , від даного шлюб має двох дітей, які є громадянами України та проживають разом з позивачкою. Відповідно до п.14 частини 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ОСОБА_1 є нелегальним мігрантом. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України останню було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 203 КУпАП (адміністративний протокол ПР МХК 003782 від 16.05.2023 та постанова ПН МХК 003783 від 16.05.2023) накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок, штраф було сплачено. Копію постанови було вручено під особистий підпис. Також в постанові зазначено та позивачка була ознайомлена, що постанова про накладання адміністративного стягнення може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення в порядку, визначеному статтями 288 і 289 КУпАП. Відповідно до п.1. ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців. 16.05.2023 Головним управлінням ДМС України в Харківській області, в межах своїх повноважень, на виконання вимог вищезазначених норм законодавства, було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки рф ОСОБА_1 та встановлено строк до 16.06.2023 року добровільно покинути територію України. Також просив суд звернути увагу, що позивачка в своїх пояснення зазначила, що з питань оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання вона не зверталась. Також нею було зазначено що на даний час припинились законні підстави для перебування в України. Хоча вона має право на отримання документів та може його реалізувати під час наступного законного перебування на території України, але вже після виконання рішення про примусове повернення та виїзду за межі України.

В судовому засіданні позивачка та її представниця просили суд задовольнити позовні вимоги. Пояснили, що вони вважають, що права позивачки вказаним рішенням порушені.

Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області Вишневський О.В. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач, громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибула до України в 2006 рокі.

02 червня 2006 року громадянка рф ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином України ОСОБА_2 , про що Русько-Тишківською сільською радою Харківської області було зроблено актовий запис №05, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. ОСОБА_1 є матір?ю громадян України, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копії паспорту громадянина України № НОМЕР_4 . Має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17.01.2022.

20 жовтня 2021 року, органом №6301, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , дата закінчення строку дії 19 жовтня 2022 року.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 16.05.2023 на ім?я т.в.о. Валківського сектору ГУДМС у Харківській області окрім іншого вбачається, що З питань оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 не зверталась. Термін дії посвідки на тимчасове проживання закінчився 19.10.2022, з заявою про обмін посвідки у встановлені законодавством терміни не зверталась.

16 травня 2023 року відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МХК №003783 громадянка рф ОСОБА_1 була притягнута до відповідальності за ч. 1ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На громадянку рф ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. Постанова позивачем не оскаржувалась, виконана 16.05.2023, штраф сплачено ( квитанція № 31).

16 травня 2023 року Валківським сектором Головного управління ДМС України в Харківській області прийнято рішення про примусове повернення з України громадянки рф ОСОБА_1 та зобов`язано її покинути територію України у термін до 16 червня 2023 року. У вказаний термін позивач територію України не покинула.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Диспозиція частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий захист іноземців та осіб без громадянства» визначає, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 (далі - Порядок), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно пункту 18 частини 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі - Закон №3773-VI) посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини 14 статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Згідно з частиною 14 статті 5 Закону №3773-VI встановлено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Відповідно до статті 5-1 Закону №3773-VI строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства у випадку, визначеному частиною 14 статті 4 Закону №3773-VI становить один рік. При цьому строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом.

Відтак, наведені норми Закону №3773-VI передбачають право для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України з метою возз`єднання сім`ї за наявності укладеного шлюбу з громадянином України та посвідки на тимчасове проживання. Посвідка про тимчасове проживання на території України видається на підставі заяви іноземця та документу, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України та діє строком до одного року з можливістю її подальшого подовження.

Приписами чинного законодавства встановлено чіткий порядок дій органу міграційної служби щодо розгляду поданих заяв іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, для оформлення та обміну посвідок.

Правова регламентація оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання забезпечується, зокрема, Порядком №322.

Пунктом 67 Порядку №322 передбачено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Згідно пункту 7 Порядку №322 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання.

Пунктом 19 Порядку №322 передбачено, що у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Пунктами 21-23 цитованого Порядку врегульовано, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта друкує її та надає іноземцеві або особі без громадянства для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей.

У разі виявлення помилок у заяві-анкеті працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта вносить до неї відповідні виправлення.

Після перевірки заяви-анкети іноземець або особа без громадянства власним підписом підтверджують правильність внесених до неї відомостей про особу. Якщо іноземець або особа без громадянства через фізичні вади не можуть підтвердити власним підписом правильність таких відомостей, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта робить відмітку про неможливість такого підтвердження та засвідчує правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу власним підписом (абзац перший пункту 24 Порядку №322).

Згідно пунктів 25 та 26 Порядку №322 після перевірки іноземцем або особою без громадянства правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету. Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта сканує із застосуванням засобів Реєстру документи до заяви-анкети, які подаються іноземцем або особою без громадянства.

Пунктом 41 Порядку №322 встановлено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Відповідно до пункту 35 Порядку №322 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.

Пунктом 42 Порядку №322 визначено, що рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні (пункт 45 Порядку №322).

Системний аналіз цитованого законодавства дозволяє суду стверджувати про комплексний характер процедури обміну посвідки та можливість її умовного поділу на стадії з урахуванням того, які саме завдання виконуються компетентними суб`єктами у певний проміжок часу.

На переконання суду, в узагальненому вигляді обмін посвідки передбачає такі етапи:

Вирішення питання про прийнятність поданих заявником документів з урахуванням їх повноти, своєчасності подання, правильності оформлення тощо;

Формування анкети-заяви, перевірка правильності її заповнення, здійснення коригування за необхідності та підписання анкети-заяви уповноваженим працівником та суб`єктом звернення;

Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється посвідка;

Перевірка інформації, що зазначена в анкеті-заяві та поданих документах;

Прийняття рішення про оформлення посвідки або відмову у її оформленні.

З аналізу наведених норм слідує, що після закінчення строку дії посвідка на тимчасове проживання в Україні підлягає обміну, для чого іноземцю необхідно подати до територіального органу ДМС відповідну заяву та документи у строк не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку дії посвідки.

20.10.2021 позивач отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 строком до 19.10.2022.

Таким чином, позивач повинна була ініціювати питання про обмін посвідки не пізніше 29.09.2022.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб» №165 від 28.02.2022, яка у первинній редакції передбачала зупинення строків надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні.

Пунктом 1 вказаної постанови з урахуванням змін, внесених постановами КМУ №233 від 09.03.2022, №480 від 19.04.2022, №722 від 24.06.2022, визначено зупинити строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Постановою КМУ «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану» №1202 від 21.10.2022 передбачено, що посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам російської федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24.02.2022, підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Посвідка на тимчасове проживання, яка оформлена громадянам російської федерації, строк дії якої закінчився, або яка підлягала обміну відповідно до законодавства після 24.02.2022, не підтверджувала законні підстави для тимчасового проживання в Україні громадян російської федерації.

01.11.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» №1232 (далі - постанова КМУ №1232).

Згідно пункту 1 вказаної постанови в її первинній редакції, яка діяла на момент коли позивачу необхідно було звернутись до Державної міграційної служби, встановлювалося, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: (1) розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором; (2) у разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Пунктом 2 постанови КМУ №1232 передбачено, що зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються на: (а)осіб, що мають законні підстави для оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, передбачені пунктами 4, 6 та 9 частини другої та пунктами 1, 2 та 4 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію"; (б)осіб, що мають підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання, передбачені частинами четвертою, п`ятнадцятою, шістнадцятою статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", або інші передбачені цією статтею підстави за умови підтримки їх заяв про оформлення посвідки на тимчасове проживання письмовим клопотанням центрального органу виконавчої влади, до повноваження якого належить сфера діяльності таких осіб; (в)осіб, що звернулися із заявами про продовження строку перебування в інших випадках, крім передбачених абзацами другим та третім цього пункту, якщо рішення за такими заявами приймаються Головою Державної міграційної служби або його заступниками.

Особи, зазначені в абзаці третьому пункту 2 цієї постанови, повинні протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання, якщо строк звернення за її обміном настав у період з 24.02.2022 до дня набрання чинності цією постановою.

При цьому суд зауважує, що постанова КМУ №1232 набрала чинності 09.11.2022, тобто після спливу строку дії посвідки позивача на тимчасове проживання.

Позивач опинилась в ситуації, коли, з однієї сторони її посвідка, термін дії якої спливав після 19.10.2022, не підтверджувала законні підстави для тимчасового перебування на території України, а з другої сторони національне законодавство, яке було чинним у період з 24.02.2022 до 19.10.2022, не визначало чіткого алгоритму дій позивача як громадянки країни-агресора з метою легітимації її подальшого перебування на території України.

З прийняттям постанови КМУ №1232 законодавцем запроваджено диференційовану процедуру, в тому числі й щодо обміну посвідок на тимчасове проживання.

Пунктом 2 наведеного нормативного акту було детерміновано винятки із цього правила шляхом встановлення переліків осіб, на яких згадане обмеження не поширювалося.

Приписи абзацу третього пункту 2 постанови КМУ №1232 відсилають, з-поміж іншого, до положень частини 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в редакції від 15.10.2022, встановлюючи тим самим виключення, зокрема, для іноземців, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання.

Особи відповідно до пункту 3 постанови КМУ №1232 протягом 30 днів з дня набрання нею чинності повинні звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання, якщо строк звернення за її обміном настав у період з 24.02.2022 до дня набрання чинності наведеною постановою (09.11.2022).

У вимірі фактичних обставин справи суд з`ясував, що підставою для оформлення первісної посвідки на тимчасове проживання в Україні являється «возз`єднання сім`ї з громадянином України» (на підставі шлюбу), що зазначає позивач та на підтвердження чого надала копію свідоцтва про шлюб з громадянином України. Поряд із цим, строк звернення за обміном посвідки на тимчасове проживання в Україні від 20.10.2021 №800243414 настав у період з 24.02.2022 до 09.11.2022, оскільки, як вже зазначалося судом, позивач повинна була ініціювати питання про обмін посвідки не пізніше 29.09.2022.

До моменту прийняття відповідачем оскаржуваного рішення позивач із заявами про продовження строку тимчасового перебування на території України, визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до відповідних органів не зверталась.

Згідно відповіді ГУ ДМС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 , остання звернулась з заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні після прийняття рішення про її видворення. Інших даних про раніші звернення з цього приводу, сторонами не надано.

З прийняттям постанови КМУ №1232 законодавцем запроваджено диференційовану процедуру, яка уможливила розгляд звернень окремих категорій громадян рф (в тому числі позивача) щодо обміну посвідок на тимчасове проживання. Суд бере до уваги, що питання про наявність підстав для обміну посвідки позивачу відповідач фактично розглянув. При цьому притягнення позивача до відповідальності за відсутність законних підстав для перебування на території України мало місце до відмови ГУ ДМС у Харківській області обміняти посвідку позивача.

Посилання в позовній заяві про звернення ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Полтавській області у 2022 році, за два місяці до кінця дії посвідки позивача) про отримання посвідки на тимчасове проживання є лише словами позивачки, та не підкріплені доказами.

Факт перебування позивача у зареєстрованому шлюбі із громадянином України та наявність у неї дітей які є громадянами України, не є підставою для автоматичного залишення її на території України поза межами встановлених строків. Чинне законодавство не передбачає виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території Україні.

Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.03.2021 по справі №522/14416/18

Крім того, слід зауважити, що позивачу не заборонено в`їзд в Україну, тобто після дотримання необхідних законодавчих формальностей щодо законності перебування в Україні вона матиме змогу повернутися до свого чоловіка.

Суд приходить до висновку, що позивач перебуває на території України без законних підстав. У судовому засіданні позивач так і не довела неможливості своєчасно звернутися до органів міграційної служби для документування продовження тимчасового перебування на території України та для отримання посвідки на тимчасове проживання, при цьому не перебуваючи з 20.10.2022 в полі зору міграційної служби України і взагалі будь яких держаних установ, що могло сприяти протиправній діяльності ОСОБА_1 на території України та наданні будь-якої інформації про обороноздатність України представникам інших країн, чи вчинення дій не на користь України. Звернення ж до держаних установ, після ухвалення рішення про видворення з метою отримання посвідки на тимчасове проживання, суд вважає можливістю ухилитися від відповідальності та видворення, у такий спосіб спробувати легалізуватися на території України.

Таким чином, позивачкою порушено законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановлено порушення позивачем вимог ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», яка визначає підстави законного перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

З урахуванням викладеного, перевіривши оскаржуване в даній справі рішення Валківського сектору Головного управління ДМС України в Харківській області, суд приходить до висновку про його відповідність приписам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, яка підтверджена відповідачем як суб`єктом владних повноважень за правилами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання про повернення ОСОБА_1 сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн., як помилково сплаченого, оскільки відповідно до ч.5 ст.288 КАС України за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.242, 243-246, 288, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов представника ОСОБА_1 адвоката Лаєвської Марине Леніківни до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни - залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повернути ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за квитанцією ID № 5432-7537-6936-1704 від 13 жовтня 2023 року в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну чистини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: І.І.Теслікова