Справа № 140/557/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 140/557/23 пров. № А/857/8374/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гудима Л.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Камінь-Каширського відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області в якому просила:

визнати дії відповідача протиправними щодо не проведенні обміну та видачі паспорта у формі паспортної книжечки, що передбачено положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

зобов`язати Камінь-Каширський відділ управління Державної міграційної служби України у Волинській області здійснити обмін паспорта та видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до положення про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Камінь-Каширського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та видачі (обміні) паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки.

Зобов`язано Камінь-Каширський відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області оформити та видати (обміняти) ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-XII.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління Державної міграційної служби України у Волинській оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про громадянство» від 18.01.2001 №2235-111 паспорт громадянина України - є документом, що підтверджує громадянство України.

У статті 21 Закону № 5492-УІ зазначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України. Кожен громадянин України, який досягнув 14- річного віку зобов`язаний отримати паспорт громадянина України у порядку, визначеному Законом.

Законом № 5492-УІ, а саме ч.4 ст.21, передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

З прийняттям вищезазначеного акта паспорт громадянина України оформляється територіальними органами та підрозділами ДМС, що забезпечені відповідним обладнанням, всім визначеним законодавством категоріям громадян, починаючи з чотирнадцятирічного віку, тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Так згідно накладної (вимоги) №17-3 від 13.04.2017 усі бланки паспортів у вигляді книжечки були передані Камінь-Каширським відділом УДМС у Волинській області до Управління ДМС України у Волинській області для знищення.

Позивач звернулася до Камінь-Каширського відділу УДМС у Волинській області із письмовою заявою про відмову від оформлення паспорту громадянина України в формі картки та вимогою про оформлення паспорту громадянина України в формі паспортної книжечки зразка 1994 року виходячи з особистих переконань.

Судом першої інстанції проігноровано той факт, що 23.09.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Камінь-Каширського УДМС України у Волинській області для оформлення паспорта громадянина України у для виїзду за кордон.

Позивачем було подано заяву-анкету для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру від 23.09.2022 №22707979, які є одночасно згодою на обробку персональних даних засобами Єдиного державного демографічного реєстру України. Згоду на обробку персональних даних позивач посвідчила власним підписом.

Позиція та аргументи суду першої інстанції базуються на висновках Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (далі - Зразкова Справа), однак справа № 140/557/23 не відповідає ознакам типової справи для даної Зразкової Справи.

Предметом розгляду Зразкової Справи є порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних, оскільки побоюється у зв`язку зі своїми переконаннями настання «тяжких» негативних наслідків в результаті майбутнього внесення персональних даних до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - ЄДДР) та присвоєння Унікального номеру запису в Реєстрі (далі - УНЗР).

Однак, альтернативний вибір позивач вже зробила, оформивши паспорт громадянина України, надавши при цьому згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР, і УНЗР у Реєстрі відносно позивача вже сформовано 448), який не змінюється при наступних операціях у Реєстрі.

При розгляді Зразкової Справи Велика Палата Верховного Суду захистила саме реальні побоювання громадян, які відмовляються від надання згоди на обробку персональних даних до ЄДДР «у зв`язку з побоюванням настання негативних наслідків цифрових ідентифікаторів у виді УНЗР» з огляду виключно на релігійні переконання, а не просте небажання їх надавати, як це робить Позивач. Відмова від обробки персональних даних у цьому випадку не може мати абсолютного характеру, так громадянин не може погодитись на часткову обробку інформації (наприклад дозволити обробку лише імені, а не по-батькові тощо), чи надавати згоду на обробку лише у випадку, коли мета обробки задовольняє його певні естетичні смаки чи приватні інтереси, якщо не йде мова про чутливі фактори втручання в особисте життя людини, які можна прирівняти до непосильного для неї тягаря.

У мотивувальній частині Зразкового рішення зазначено, що документування паспортними документами має досягатися «без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря».

Позивач жодним чином не обґрунтовує, яким чином оформлення такого ж паспорта засобами Єдиного державного демографічного реєстру, впливає на релігійні переконання чи втручання держави в її приватне та сімейне життя, тобто виникає питання чи справді є оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки для особи «надмірним тягарем», на що наголошено в Зразковій Справі, з огляду на те, що особою вже оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданих засобами Єдиного державного демографічного реєстру.

Велика Палата Верховного суду захистила реальні побоювання громадян, які відмовляються від внесення персональних даних в ЄДДР з релігійних переконань. Однак, персональні дані про Позивача вже внесені до ЄДДР при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

А тому побоювання позивача, що внесення персональних даних при оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки спричинить шкоду її приватному життю є необґрунтованими та очевидно надуманими.

Для паспорта громадянина України Закон № 5492-VI, а саме ч.4 ст.21, встановлює конкретно форму: паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №5492-УІ бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням уповноваженого органу та інших уповноважених суб`єктів.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 25.03.2015 №302 «Про затвердження бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну пересилання, вилучення, повернення, державі, знищення паспорта громадянина України». З 1 листопада 2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року №745 «Про внесення змін до постанови КМУ від 25 березня 2016 року №302», якою затверджено новий зразок бланка паспорта громадянина України у формі картки та приведено у відповідність до законодавства порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Отже, Камінь-Каширський відділ УДМС України у Волинській області зобов`язаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме здійснювати видачу паспортів у вигляді картки.

Крім того, апелянт зазначає, що наказ Міністерства внутрішніх справ України від 13 квітня 2012 року № 320 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за № 1089/21401 втратив чинність 17.04.2018 на підставі наказу МВС України від 01.03.2018 № 161. Вказаний Порядок регулював оформлення та видачу паспортів громадян України у формі паспортної книжечки.

Враховуючи викладене, Волинським окружним адміністративним судом неправильно вирішено спір по суті, однобічно проаналізовано обставини справи, не взято до уваги те, що позивач вже надала згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР і УНЗР, відносно ОСОБА_1 сформовано УНЗР 448), який не змінюється при наступних операціях у Реєстрі, тому вказане рішення від 10.04.2023 у справі підлягає скасуванню.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.102017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (позивач) укладено шлюб, внаслідок чого прізвище позивача після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 18.10.2022 Камінь-Каширським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) .

Позивач звернулась до Камінь-Каширського відділу УДМС України у Волинській області із заявою про обмін, оформлення та видачу паспорта громадянина України старого зразка у формі книжечки.

Листом від 19.11.2022 №0715-136/0715.1-22 Камінь-Каширський відділ УДМС України у Волинській області повідомило позивача про відсутність законних підстав, за відсутності відповідного рішення суду, для обміну, оформлення та видачі паспорта у формі книжечки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача щодо відмови позивачу видати паспорт громадянина України у формі книжечки спростовуються викладеними висновками Великої Палати Верховного Суду у справі №806/3265/17, де такі дії визнані Великою Палатою Верховного Суду у вказаній зразковій справі протиправними.

Проте, суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон України №5492-VI), постановою Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 року №2503-ХІІ (далі - Положення №2503-ХІІ), постановою Кабміну України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок №302), постановою Кабміну України «Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи» від 29.11.2014 року №669 (далі - Порядок №669).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 за позовом ОСОБА_4 до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії вказано на ознаки цієї типової справи: а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ; б) відповідач - територіальні органи ДМС України; в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові за результатами розгляду справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19.09.2018 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Таким чином, визначені обставини, за наявності яких слід застосовувати норми матеріального права зазначені у зразковій справі, зокрема, встановлення факту ненаданням особою згоди на обробку її персональних даних.

Викладене в сукупності свідчить про помилковість позиції суду першої інстанції про те, що дана справа за суттю спору повністю збігається з зразковою справою №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) та про можливість врахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених за результатами розгляду зразкової справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. п. 2,3 Положення №2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України, після досягнення 16- річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України №5492-VI оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються в тому числі особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Згідно матеріалів справи 23.09.2022 за своїм добровільним волевиявленням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Камінь-Каширського УДМС України у Волинській області для оформлення паспорта громадянина України у для виїзду за кордон.

Позивачем було подано заяву-анкету для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру від 23.09.2022 №22707979, які є одночасно згодою на обробку персональних даних засобами Єдиного державного демографічного реєстру України. Згоду на обробку персональних даних позивач посвідчила власним підписом.

Отже, альтернативний вибір позивач зробила, оформивши паспорт громадянина України для виїзду за кордон, надавши при цьому згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР, і УНЗР у Реєстрі відносно позивача сформовано 448), який не змінюється при наступних операціях у Реєстрі.

Ні позивач, ані суд першої інстанції жодним чином не обґрунтували, яким чином оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки є «надмірним тягарем», про що наголошено в згаданій вище Справі №806/3265/17, з огляду на те, що особою вже оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону №2297 визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 Закону №2297).

Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Підписи позивача на заяві-анкеті від 23.09.2022 свідчать про згоду на внесення інформації до ЄДДР та надання згоди на отримання відцифрованих даних

Суд апеляційної інстанції зазначає, що використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон при виготовленні якого нею було надано згоду на обробку персональних даних та присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що з урахуванням встановленого факту надання позивачем згоди на обробку своїх персональних даних та внесення їх до ЄДДР відповідач допускав протиправні дії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи, не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід скасувати, а у задоволенні позову - відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області задовольнити, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №140/557/213 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Камінь-Каширського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Л. Я. Гудим
О. І. Мікула