Справа № 320/11964/23
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м.Київ справа №320/11964/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить суд:

1) визнати бездіяльність уповноважених осіб Відповідача, що полягає у не здійсненні розгляду рапорту від 29.08.2022 року про звільнення військовослужбовця Позивача з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд протиправною та зобов`язати розглянутий такий рапорт;

2) Зобов`язати уповноважених осіб Відповідача звільнити Позивача з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Предметом розгляду є спірні правовідносини, що виникли в процесі подання рапорту від 29.08.2022 року про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує посилаючись на підпункт "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно з яким військовослужбовці звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультивної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Обов`язок командира як уповноваженої особи на видачу наказів по особовому складу позивач обґрунтовує абз. 2 п. 12 Положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Від відповідача надійшов відзив в якому він не визнав позовні вимоги та зазначає, що відповідно до абзацу першого пункту 12.1 розділу XII Інструкції звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Пунктом 12.9 розділу XII Інструкції визначено, що документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби у випадку звільнення на підставі підпункт "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Дослідивши обставини справи судом було встановлено наступне.

29.08.2022 року Позивачем було подано рапорт про звільнення. Після його погодження т.в.о. командира другої роти ОСОБА_2 , заступником командира батальйону з морального- психологічного забезпечення Бойко М.Д. т.в.р. ромаддира батальйону ОСОБА_3 рапорт було зареєстровано у вхідному журналі військової частини за №1243 від 29.08.2022 року, що підтверджується відповідними відмітками на рапорті та накладено відповідну резолюцію «В наказ» (міститься в матеріалах справи).

У подальшому групою персоналу відповідно до вимог Положення та Інструкції було оформлено необхідні документи для звільнення Позивача (клопотання) та надіслано встановленим порядком (вихідний №838 від 09.09.2022 року) на адресу командира військової частини НОМЕР_2 який відповідно до Положення уповноважений на звільнення військовослужбовців із військової служби (підпункт 2 пункту 225 Положення).

Правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", Положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Правовова позиція суду.

В п. 7 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" службу» зазначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Приписами п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення).

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно із п. 233 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути, надіслана Особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання.

Пунктом 1.5. розділу І наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» (надалі Інструкція №333) передбачено, що командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (далі - військові навчальні заклади), установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

З огляду на вищевикладене, суд висновує, що кінцеве рішення за результатом розгляду рапорту повинен був прийняти ковандир військової частини НОМЕР_1 як уповноважена особа на видачу наказів по особовому складу.

Як зазначає сам відповідач, рапорт було відправлено на адресу командира військової частини НОМЕР_2 який відповідно до Положення уповноважений на звільнення військовослужбовців із військової служби.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому командир Військової частини НОМЕР_2 не уповноважений видавати наказ про звільнення ОСОБА_1 , оскільки згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.08.2022 вбачається, що з 18.08.2022 року позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та вибув до нового місця служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Тож, уповноваженими особами військової частини НОМЕР_1 не виконали посадові обов`язки щодо розгляду рапорту позивача належним чином діючи не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суб`єкти владних повноважень, зобов`язати вчиняти дії та приймати рішення лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізовані положення Інструкції № 735 "Про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України" дають підстави дійти таких висновків.

За результатами розгляду рапорту позивача, відповідач міг прийняти одне з таких рішень: (1) залишити рапорт без розгляду; (2) відмовити в задоволення прохання позивача; (3) задовольнити прохання позивача.

Відповідно до п. 4 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки в уповноважених осіб можливий лише один можливий варіант дій, -- розглянути рапорт ОСОБА_1 та прийняти одне з рішень за результатами розгляду, з боку суду відсутнє втручання в дисреційні повноваження відповідача.

Суд відмовляє задоволенні вимоги про звільнення позивача з військової служби, оскільки дане питання відноситься до виключних повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , як уповноваженої особи.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем були понесені судові виграти на професійну правийЧу ддііймогу у розмірі 10 000 гри. 00 кой., що підтверджується копіями:

1. Договору №25-08/22 про надання правової допомоги від 25.08.2022 року;

2.Додатку №2 від 25.01.2023 року до договору №25-08/22 про надання правової допомоги від 25.08.2022 року;

3. Акту виконаних робіт № 2 від 31.01.2023 року до Додатку №2 від 25.01.2023 року;

4. Прибуткового касового ордеру від року на суму 10 000 грн. 00 коп.;

5. Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 01.02.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Від відповіднача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позовниз вимог, стягненню підлягають судові витрати в розмірі 5000 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не здійсненні розгляду рапорту від 29.08.2022 року про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд протиправною та зобов`язати розглянутий такий рапорт.

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.