Справа № 523/15733/23
Суддя: Кремер І. О.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/3/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлової В.Я.,

з участю представника позивача Борсук Є.Г., представника відповідача Воробйова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі, в залі судових засідань № 24, адміністративну справу № 523/15733/23 за позовом представника позивача Борсук Євгенії Геннадіївни в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Борсук Є.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 17.02.2023 року ст. державним інспектором відділу впровадження системи автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О. було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, Серії АА № 00005291, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою представник позивача зазначає про те, що згідно оскаржуваної постанови, порушення було нібито зафіксовано за адресою М-04, км 186+337, Дніпропетровська область, у той час як згідно фото- та відео- фіксації, яка міститься за посиланням наведеним на оскаржуваній постанові - https://wim.dsbt.gov.ua/r/AA00005291/, взагалі не вбачається за можливе встановити де саме здійснювалась фіксація, а також відсутні будь-які відомості щодо вагового комплексу на якому проводилось зважування. Таким чином, ні з самої постанови, ні з фото- та відео- фіксації неможливо достеменно встановити місце вчинення інкримінованого правопорушення, а відтак і факт того, що воно дійсно було чи не було вчинено, що безумовно ставить під сумнів її законність та обґрунтованість.

Згідно відомостей наведених після тексту оскаржуваної постанови, свідоцтво про повірку №UA.TR.113-0619/05F-21 технічного засобу WIN 20. WAGA-WIM35 №7 має строк дії ДО 22.07.2022 року. Отже, на момент нібито проведеного зважування (14.01.2023 рік за невстановленим місцем), засіб вимірювальної техніки не пройшов своєчасну повірку, а відтак точність вимірювань безумовно викликає обґрунтовані сумніви.

Згідно даних наведених після тексту оскаржуваної постанови похибки пристрою WIN 20. WAGA-WIM35 №7 становлять для параметру загальної маси ТЗ 10% від фактичної маси ТЗ, для параметрів навантаження на осі (одиночні, здвоєні, строєні) 16% від фактичного навантаження осі (одиночні, здвоєні, строєні). При конкретних обставинах справи, було здійснено по осьове зважування транспортного засобу, а загальна маса транспортного засобу була визначена шляхом математичного обрахунку, а саме шляхом додавання навантаження визначеного на кожну вісь. Відтак, оскільки було проведено зважування не транспортного засобу в цілому, а по осьове зважування, то для розрахунків при визначенні % перевищення слід виходити з похибки, яка визначення для осьового зважування, а саме 16%. Відтак, правильний розрахунок % перевищення буде наступний: % перевищення = ((53950-44000-8632)/44000)*100%=2,99. А відтак, з урахування наведеного вище наявні всі підстави вважати про відсутність складу та події адміністративного правопорушення.

Окрім того, представник позивача в позовній заяві вказує на те, що у оскаржуваній постанові відсутні відомості про марку, модель, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв, категорію транспортного засобу, ширину, висоту, довжину тощо. У постанові також не міститься інформація про тип транспортного засобу, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановлені факту перевищення вагових норм, що впливає на визначення відсотку та маси перевищення нормативних параметрів і як наслідок розміру штрафу при притягненні особи до відповідальності.

Також, суб`єктом складення оскаржуваної постанови було грубо порушено вимоги ст. 268 КпАП України. Зокрема, у відповідності до ч.1 ст.277-2 КУпАП України: «Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.» Відтак, від виявлення, за думкою Відповідача, правопорушення до винесення постанови повинно було надати строк для реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП, і до того ж, цей строк не може бути меншим за 3 доби, оскільки саме за такий строк повинно бути повідомлено особу про розгляд справи Так само не містить винятків стосовно категорій справ і ст. 278 КУпАП України, а згідно неї не було проведено Відповідачем підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Між тим, ряд дій, які повинні бути проведені під час такої підготовки, також є спрямованими на дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не повідомлення відповідачем про розгляд справи про адміністративне правопорушення не дало позивачеві можливості навіть ніяким чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніяких пояснень відповідачем у позивача не відбиралося, у зв`язку із чим позивач був позбавлений можливості надати пояснення або висловити незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі Серії АА № 00005291 від 17.02.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., а провадження по справі закрити.

Суд констатує, що представником відповідача Воробйовою А.В. було надано до суду відзив на позову заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Обґрунтовуючи вимоги даного відзиву, представник відповідача вказує на те, що відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. За порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174. Здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті здійснюється, за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо.

Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі Інструкція, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.

Щодо встановлення місця фіксації порушення, представник відповідача у поданому відзиві на позову заяву зазначила про те, що інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, міститься не лише в постанові, але й підтверджується інформаційними файлами та даними фотофіксації. Так, інформація щодо зважування міститься в інформаційній карті габаритно-вагового контролю, яка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення. В інформаційній карті габаритно-вагового контролю відображено дані про кількість осей транспортного засобу, відстань між осями, навантаження на кожну вісь, висоту, довжину, ширину транспортного засобу, перевищення габаритів, перевищення ваги, температуру повітря, повну масу, шинність, клас транспортного засобу, загальну масу транспортного засобу тощо. Також, в зазначеній інформаційній карті габаритно-вагового контролю відображено наступні відомості:

Номер: BH4185EO

Пост: М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине (на м. Волгоград через мм. Дніпро, Донецьк), км 186+337 (WAGA-WIM35, № 7)

Час: 2023-01-14 13:22:28.82

Місце: [48.3992 34.83017]

Порушення: [ГВК]

Вага/габарит: 53.95

Тобто, в інформаційній карті габаритно-вагового контролю до постанови серії АА № 00005291 відображено всі необхідні відомості, які дозволяють ідентифікувати як транспортний засіб, так і місце вчинення правопорушення, що спростовує твердження позивача.

Щодо відсутності інформації про напівпричіп представник відповідача у відзиві зазначила про те, що в оскаржуваній постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Не зазначення наведених позивачем параметрів не спростовує суті вчиненого правопорушення - рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України.

Представник позивача Борсук Є.Г. в судовому засіданні даний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Окрім того, представник позивача в судовому засіданні пояснила, що Державною службою України з безпеки на транспорті надаючи відповідь на адвокатський запит представника позивача було надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 04/4445, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1626 та копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1627, що датовані 22 листопада 2023 року, тобто видані після винесення оскаржуваної постанови. В той час як жодних документів чи відомостей щодо проведення періодичної та/або позачергової та/або повірки після ремонту законодавчо регульованого засобу вимірювальної техінки, а саме приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35, заводський №7, результати якої були б чинні на момент виникнення спірних правовідносин відповідачем не надано. Таким чином, представник позивача зазначила, що в момент проведення автоматичного зважування, за результатами якого винесено оскаржувану постанову, була відсутня належна повірка приладу матичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35, заводський №7. Вказаний факт, грубо суперечить постанові КМУ від 27 червня 2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг», відповідно до присів якої, зокрема п.п. 12-13, передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Окрім того, представник позивача в судовому засіданні зазначила про те, що згідно наданої відповіді №008/13-117 від 23.01.2024 року ННЦ «Інститут метрології» повідомив, що запитувані сертифікати було передано до ТОВ «Телеком Україна» та одночасно було повідомлено, що ННЦ «Інститут метрології» не здійснював повірку приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGAWIM35, заводський №7. Зазначені обставини також підтверджують доводи сторони позивача, що під час здійснення габаритно-вагового контролю було використано обладнання, що не пройшло повірку.

З огляду на вищевикладене, представник позивача Борсук Є.Г. в судовому засіданні просила суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі Серії АА № 00005291 від 17.02.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., а провадження по справі закрити.

Представник відповідача Воробйова А.О. в судовому засіданні проти даного позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позову заяву. Окрім того, представник відповідача пояснила, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до в матеріалах справи наявні копії відповідних сертифікатів. Відповідно до технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163, цей Технічний регламент встановлює вимоги до засобів вимірювальної техніки та розроблений на основі Директиви 2014/32/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 26 лютого 2014 року про гармонізацію законодавства держав-членів стосовно надання на ринку вимірювальних приладів. Відповідно до пункту 1 Додатку 1 до технічного регламенту № 163, засіб вимірювальної техніки повинен забезпечувати високий рівень метрологічної достовірності. Для того, щоб будь-яка сторона була впевнена в результаті вимірювань, засіб вимірювальної техніки повинен бути сконструйований і виготовлений з використанням високоякісної вимірювальної технології та захищеності вимірювань.

Представник відповідача в судовому засіданні також зазначила, згідно із пунктом першим Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь мають міжповірочний інтервал 1 рік. Однак, у той же час, згідно Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2022 року № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану», позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Стосовно WIM-комплексів застосовується презумпція відповідності засобів вимірювальної техніки вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94 (п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту). Така презумпція є вимогою застосування європейських гармонізованих стандартів або вітчизняних ДСТУ. Вказане у взаємозв`язку із положеннями, передбаченими абзацом першим частини другої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», слід розуміти так, що Кабінетом Міністрів України вилучено засоби вимірювальної техніки, що підпадають під вимоги Постанови № 412 із переліку категорій засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці (зазначена постанова були чинною на момент фіксації порушення та винесення оскаржуваної постанови).

Відтак, положення абзацу другого частини другої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не застосовувались до засобів вимірювальної техніки, визначених Постановою № 412, на строк, передбачений відповідною Постановою.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволені даного позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Судом встановлено, що 17.02.2023 року ст. державним інспектором відділу впровадження системи автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О. було винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, Серії АА № 00005291, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КпАП України.

Так, із постанови Серії АА № 00005291 від 17.02.2023 року вбачається, що 14.01.2023 року о 13 год. 22 хв. на автодорозі М 04, км 186 + 337, Дніпропетровської області, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 95.430, днз НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,352 % (4,555 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 44 тон, чим порушено вимоги п. 22.5 ПДР України та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КпАП України.

Пунктом 22.5 ПДР передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли вага комбінованого транспортного засобу, а саме трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеревозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра не перевищує 44 тонни.

Диспозицію ч. 2 ст. 132-1 КпАП України визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Пунктом 1.3. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

По справі встановлено, що для уточнення інформації стосовно власника транспортного засобу DAF XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_2 у період часу з 14 січня 2023 року по теперішній час та внесення відомостей щодо належного користувача даного транспортного засобу, до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, Укртрансбезпекою направлено відповідний запит.

Згідно наданої відповіді від Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, яка надійшла до Укртрансбезпеки від 25.10.2023 за вх. № 44674/0/7-23 встановлено, що власником транспортного засобу на момент вчинення правопорушення є ТОВ «АУРІГА ВД». Відомості про реєстрацію належного користувача зазначеного транспортного засобу в ЄДРТЗ відсутні. Разом з тим, на зазначений автомобіль ПП ІНТЕРВІД, 38017293, було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для поїздки за кордон.

Згідно п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

З огляду на зазначене, видача сервісним центром МВС свідоцтва про реєстрацію для поїздки за кордон, фізичній або юридичній особі, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження таким транспортним засобом, не є процедурою внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до ЄДРТЗ.

Отже, на момент вчинення правопорушення, власником транспортного засобу DAF XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_2 є ТОВ «АУРІГА ВД», керівником якого є гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 33 ЗУ «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У той же час, відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил проїзду, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Вказаними вище нормами врегульовано, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженому постановою КМУ від 27.12.2019 року за № 1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

По справі встановлено, що у оскаржуваній постанові Серії АА № 00005291 в оскаржуваній постанові зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ:

?кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь;

?відстань між вісями 1-2: 2570 мм, 2-3: 1320 мм, 3-4: 5870 мм, 4-5: 1400 мм, 5-6: 1310 мм;

?навантаження на вісь 1 6900 кг, 2 6700 кг, 3 10900 кг, 4 9750 кг; 5 9700 кг; 6 10000 кг;

?загальна маса 53950 кг.

Державні стандарти України (ДСТУ) стандарти, розроблені відповідно до чинного законодавства України, що встановлюють для загального і багаторазового застосування правила, загальні принципи або характеристики, які стосуються діяльності чи її результатів, з метою досягнення оптимального ступеня впорядкованості, розроблені на основі консенсусу та затверджені уповноваженим органом.

Таким чином, застосовувані параметри похибки відповідають встановленим вимогам зазначеного вище ДСТУ.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами:

*% перевищення = ((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100%

Xфакт фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Xнорм нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Так, розрахунок перевищення загальної маси за постановою серії АА № 00005291 виглядає наступним чином: *% перевищення = (53 950 кг 44 000 кг 10%*53 950 кг)/44 000 кг)*100%=

=((9950 кг - 5395 кг)/44 000 кг)*100%= (4555 кг/44 000 кг)*100% =10,352 %.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем було вірно встановлено перенавантаження на загальну масу ТЗ в 4555 кг, що становить 10,352 %.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5, 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1,статтею132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-1 цього Кодексу.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова серії АА № 00005291 від 17.02.2023 року була винесена на підставі матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів у зв`язку з встановленням в автоматичному порядку правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті про що зазначено в самій постанові.

Крім того, в постанові зазначено посилання в Інтернеті на вебсайт на якому можливо ознайомитися з доказами вчинення правопорушення.

Фіксація правопорушення здійснювалася за допомогою Приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 20, WAGA WIM35, № 7.

Відповідно до доданих представником відповідача до відзиву на позовну заяву сертифікату відповідності № UA.TR.113-0619/05F-21, сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 щодо технічного засобу: «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі», вбачається, що Прилад автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі є справним та придатним до експлуатації.

З наведеного вбачається, що вказані зважувальні прилади здані в експлуатацію, відповідають законодавчим вимогам та вимогам ДСТУ.

Суд констатує, що в судовому засіданні представник відповідача Борсук Є.Г. зазначала про те, що Державною службою України з безпеки на транспорті надаючи відповідь на адвокатський запит представника позивача було надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 04/4445, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1626 та копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1627, що датовані 22.11.2023 року, тобто видані після винесення оскаржуваної постанови. В той час як жодних документів чи відомостей щодо проведення періодичної та/або позачергової та/або повірки після ремонту законодавчо регульованого засобу вимірювальної техінки, а саме приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35, заводський №7, результати якої були б чинні на момент виникнення спірних правовідносин відповідачем не надано.

Однак, суд може погодитися із вказаним твердженням представника позивача з огляду на наступні обставини.

По справі встановлено, що фіксація руху транспортного засобу позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритновагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, здійснювалася приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 20, WAGA-WIM35, № 7.

ННЦ «Інститут метрології» на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-35, заводський № 7 було видано наступні сертифікати, а саме:

?Сертифікат перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021, на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-35, заводський № 7, чинний до 12.04.2031 (а.с. ;

?Сертифікат відповідності № UA.TR.113-0619/05F-21 на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-35, заводський № 7, виданий 23.07.2021 та чинний до 22.07.2022.

Копії вказаних сертифікатів наявні в матеріалах справи.

Відповідно до технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163, цей Технічний регламент встановлює вимоги до засобів вимірювальної техніки та розроблений на основі Директиви 2014/32/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 26 лютого 2014 року про гармонізацію законодавства держав-членів стосовно надання на ринку вимірювальних приладів.

Відповідно до п. 7 Технічного регламенту № 163, засіб вимірювальної техніки повинен відповідати суттєвим вимогам, установленим у додатку 1, та вимогам, установленим у відповідних додатках 3-12, що стосуються даної категорії засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до пункту 1 Додатку 1 до технічного регламенту № 163, засіб вимірювальної техніки повинен забезпечувати високий рівень метрологічної достовірності. Для того, щоб будь-яка сторона була впевнена в результаті вимірювань, засіб вимірювальної техніки повинен бути сконструйований і виготовлений з використанням високоякісної вимірювальної технології та захищеності вимірювань.

Згідно із п. 5 абз. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», до сфери законодавчо регульованої метрології належить, серед іншого, такий вид діяльності, як контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Відповідно до пунктів 1, 2 Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94 (далі Технічний регламент №94), цей Технічний регламент встановлює вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями.

Дія цього Технічного регламенту поширюється на засоби вимірювальної техніки, перелік яких наведено у додатку 1. Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь зазначені у пункті 52 названого Додатку.

Відповідно до п. 53 Технічного регламенту № 94, у декларації про відповідність зазначається про те, що виконання суттєвих вимог, визначених у додатку 2, та вимог, зазначених у відповідних національних стандартах та технічних специфікаціях для певних засобів вимірювальної техніки, було доведено.

Відповідно до п. 57 Технічного регламенту №94, відповідність засобів вимірювальної техніки цьому Технічному регламенту повинна засвідчуватися шляхом нанесення на них знака відповідності та додаткового метрологічного маркування, передбачених у пунктах 58-70 цього Технічного регламенту.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Згідно із п. 6, 17 с. 1 ст. 1 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність»:

?«засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності;

?періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал)».

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 1 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 374, прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь підлягають періодичній повірці.

Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Згідно із пунктом першим Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь мають міжповірочний інтервал 1 рік.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 року № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» (далі Постанова № 412), позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Суд констатує, що вказана Постанова Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 року № 412 втратила свою дію 04.06.2023 року, однак, була чинною на момент винесення оскаржуваної постанови 17.02.2023 року.

Вказане у взаємозв`язку із положеннями, передбаченими абз. 1 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», слід розуміти так, що Кабінетом Міністрів України вилучено засоби вимірювальної техніки, що підпадають під вимоги Постанови № 412 із переліку категорій засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці (зазначена постанова були чинною на момент фіксації порушення та винесення оскаржуваної постанови).

Відтак, положення абз. 2 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» не застосовувались до засобів вимірювальної техніки, визначених Постановою № 412, на строк, передбачений відповідною Постановою.

Таким чином, твердження представника позивача щодо недостовірності показів вимірювальної техніки суд вважає безпідставним, а сумніви щодо справності обладнання та точності вимірювання є лише припущеннями сторони позивача та не можуть слугувати доказом у справі.

Що стосується посилань представника позивача на те, що в постанові не вказано даних про відомості про марку, модель, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв, категорію транспортного засобу, ширину, висоту, довжину тощо, що позбавляє можливості кваліфікувати подію, як порушення вимог п. 22.5 ПДР України та правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки як було зазначено, в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на саме на 10,352 % (4,555 тон).

При цьому, суд констатує, що з копій оскаржуваної постанови вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанови, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржуваною постановою Серії АА № 0005291 від 17.02.2023 року вірно встановлено, що ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,352 % (4,555 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 44 тон.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що ст. державним інспектором відділу впровадження системи автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О. дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 132-1 КпАП України та складено постанову Серії АА № 0005291 від 17.02.2023, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновки відповідача по справі, про порушення позивачем ОСОБА_1 , як відповідальною особою, вимог ч. 2 ст. 132-1 КпАП України, підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для доказування винуватості особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем доведені повністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача Борсук Євгенії Геннадіївни в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду виготовлено 23 лютого 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер