Справа № 440/17449/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа №440/17449/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представника відповідача Петровської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" (надалі позивач, ТОВ "Трансспецтрейд") звернулось до суду з позовом до Київської митниці (надалі також відповідач), у якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.10.2023 №UA100160/2023/000007/2;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.10.2023 №UA100160/2023/000283.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність оспорюваних рішень, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. На переконання позивача, рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 100-110/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що під час митного оформлення встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, а тому у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів. Звертав увагу на те, що у ході проведення консультацій декларант на вимогу митного органу не надав додаткових документів, що підтверджували б числове значення визначеної ним митної вартості товарів, а тому митним органом самостійно визначена митна вартість товарів за резервним методом.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У підготовчому засіданні 18.01.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 20.02.2024 представник відповідача наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

24.05.2023 між компанією "HUBEI BAYER AUTO TECH CO., LTD" (КНР) (Продавець) та ТОВ "Трансспецтрейд" (Покупець) укладено контракт №37/05-23 /а.с. 18-20/, яким визначено, що Продавець продав, а Покупець купив товар згідно Додатку №1 до Контракту, який є невід`ємною частиною договору.

Постачання товару здійснюється на умовах EXW або FCA або FOB згідно Інкотермс 2020, про що вказується в додатку; товар поставляється в Україну.

Загальна сума Контракту становить 7200 дол. США, ціна за одиницю вказана в Додатку. Ціна за упаковку товару входить в його вартість. Умови оплати: 30% передоплата, 70% оплата після підтвердження продавцем про готовність товару до відвантаження. Усі банківські накладні витрати в країні Покупця несе Покупець, усі інші банківські витрати несе Продавець.

Усі збори, включаючи митні збори та податки, пов`язані з укладенням і виконанням цього Контракту, що стягуються в Україні, оплачуються Покупцем, а за межами України - Продавцем.

У Додатку №1 від 24.05.2023 сторони погодили поставку товару: радіатор 4320-1301010 (алюмінієвий) кількістю 100 од., вартістю 7200 дол. США /а.с. 21/.

29.09.2023 до митного органу уповноваженою особою ТОВ "Трансспецтрейд" на товар "запасні частини до транспортних засобів радіатор охолодження автомобіля" надано електронну митну декларацію, що зареєстрована за №UA100160/2023/237602 /а.с. 17/. До митного оформлення декларант надав: декларацію митної вартості; пакувальний лист №б/н; проформа-інвойс XRR; інвойс XRR від 26.05.2023; коносамент KYGDAH №2300287; CMR №8679; сертифікат про походження товару; платіжну інструкцію від 17.07.2023 №27; платіжну інструкцію від 29.05.2023 №7; довідку про транспортні витрати від 26.09.2023 №406716; прайс-лист від 10.05.2023; договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П між ТОВ "Трансспецтрейд" та ТОВ "Транслогістик-ЮА"; договір перевезення вантажів автотранспортом між "Транслогістик-ЮА" та ОСОБА_1 , експортну декларацію КНР /а.с. 21-49/.

За вказаною митною декларацією автоматизованою системою управління ризиками (надалі - АСУР) сформовано форми митного контролю по митній вартості за кодами: 105-2: контроль правильності визначення митної вартості товарів, 106-2: витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Вищевказане стало підставою для витребування від декларанта додаткових документів відповідно до частин другої, третьої статті 53 Митного кодексу України (надалі - МК України). Так, з метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано додаткові документи згідно з переліком, викладеним у повідомленні (за наявності), а саме: 1) транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення, навантаження оцінюваних товарів у повному обсязі, передбачені положеннями Наказу №599 та документи від безпосередніх перевізників, передбачені статтею 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність"; 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, завірені належним чином та банківські платіжні документи щодо оплати вартості перевезення; 4) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару у повному обсязі; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 8) копію митної декларації країни відправлення з перекладом відповідно до статті 254 МК України /а.с. 54-60/.

На вимогу митного органу декларант листом від 02.10.2023 №б/н повідомив, що інших документів надати не має можливості та просив завершити митні процедури на підставі наданих документів.

Рішенням від 03.10.2023 №UA100160/2023/000007/2 митний орган відкоригував митну вартість товару з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України /а.с. 61-62/, визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД №23UA85U0 /а.с. 111/.

Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.10.2023 №UA100160/2023/000283 /а.с. 63/, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Не погодившись із зазначеними рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України/.

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

А відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

У ході митного оформлення у спірних відносинах відповідачем вказано, що подані до митного контролю документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та містять розбіжності, а саме: за умовами зовнішньоекономічного договору від 24.05.2023 №37/05-23, гр. 20 МД, умовами поставки даної партії товару є FOB- Shanghai (Китай). Згідно положень Інкотермс-2020, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення.

Суд враховує, що відповідно до частини десятої статті 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

У силу статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про транспортні витрати ТОВ "Транслогістик-ЮА" від 26.09.2023 №406716, договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П між ТОВ "Трансспецтрейд" та "Транслогістик-ЮА".

Митний орган зазначив, що оцінювані товари переміщувались до порту вивантаження Gdansk (Гданськ, Польща) в контейнері №BSIU5005384 морським транспортом, при цьому місце доставки України, м. Кременчук.

За змістом міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 26.09.2023 №8679 доставка товару здійснюється автомобільним транспортним засобом до місця доставки - м. Кременчук, місце завантаження товару визначено - м. Прушкув (Польща).

Відповідальним за обробку (зберігання/оформлення дозвільних та/або транзитних документів та ін.) вантажу у транзитній країні (Польща) визначено SLT TRANS Logistic Sp. Z.o.o. (відправник, гр. 22 CMR), однак договірних відносин та транспортних документів від даного суб`єкта господарювання до митного органу не надано.

Тож за результатами аналізу логістичного маршруту митний орган встановив, що оцінювана партія товару була доставлена морським транспортом з Шанхаю (Китай) до м. Гданськ (Польща), вивезена з порту Гданська та доставлена в м. Прушкув (Польща), вивантажена з контейнеру та завантажена на транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 .

З наданих документів слідує понесення додаткових витрат на вивантаження товару в порту призначення та на доставку вантажу до м. Прушкув, тоді як вищевказані витрати не зазначені у відповідних графах декларації митної вартості та не відображені в жодному транспортному документі.

При цьому у пункті 4.1.3.1 договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П зазначено: "при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.), протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/видання Експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту".

Наданою позивачем міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) підтверджено, що оцінюваний товар навантажено на транспортний засіб 26.09.2023.

Тобто на момент митного оформлення оплата за перевезення та доставку вантажу здійснена, однак банківських платіжних документів щодо зазначених витрат до митного органу не надано.

Також пунктом 1.2 вищезгаданого договору передбачено, що під кожне перевезення Клієнт надає Експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО (транспортно-експедиційного обслуговування). Заявка подається за два тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення.

Також умовами згаданого договору передбачені додаткові витрати, понесені експедитором під час доставки вантажу, зокрема пунктом 4.1.3.6 передбачена плата за внутрішньопортове зберігання та використання інфраструктури порту.

Однак декларантом не надані Заявка, додаткові угоди або погодження платежів, як передбачено вищезазначеним договором.

На цій підставі митний орган вважав, що під час декларування не зазначено витрати на транспортування в повному обсязі, що є порушенням приписів статі 58 МК України.

На противагу цим доводам митного органу позивач стверджував, що всі транспортні витрати зазначені у довідці від 26.09.2023 №406716, наданій ТОВ "Транслогістик-ЮА", та становлять 70183,05 грн /а.с. 47/.

Експедиторська винагорода зазначена у рахунку-фактурі від 26.09.2023 №4509777 та становить 1541,67 грн, у т.ч. ПДВ - 308,33 грн /а.с. 48/.

Проте суд не погоджується з наведеними доводами позивача, оскільки довідка про транспортні витрати та рахунок-фактура не є первинними документами, якими підтверджуються складові таких витрат.

Разом з цим, жодного документального підтвердження транспортних витрат позивач ні митному органу, ані до суду не надав.

Доводи позивача про те, що документи щодо залучення третіх осіб до перевезення вантажу у силу положень договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П становлять конфіденційну інформацію, а тому не можуть бути надані на вимогу митного органу чи суду, суд відхиляє, оскільки підтвердження складових числового значення митної вартості товару є обов`язком декларанта, а невиконання такого обов`язку викликає обґрунтований сумнів у достовірності заявленої ним митної вартості товарів.

З урахуванням наведеного, суд визнає слушними доводи митного органу про непідтвердження позивачем вартості транспортних витрат.

Також суд звертає увагу на те, що зазначена у рахунку-фактурі від 26.09.2023 №4509777 експедиторська винагорода у розмірі 1541,67 грн, у т.ч. ПДВ - 308,33 грн викликає обґрунтований сумнів у дійсній вартості таких послуг експедитора, адже товар доставлявся з порту м. Гданськ (Польща) до м. Кременчук (Україна), внаслідок чого послуги експедитора (без ПДВ) не можуть коштувати 1233,34 грн.

Окрім того, суд враховує доводи митного органу про те, що до митного органу декларант надав експорту декларацію країни відправлення (КНР) без її перекладу на українську мову, що є неналежним виконанням обов`язку декларанта у розумінні статті 254 МК України.

Від надання додаткових документів на пропозицію митного органу позивач відмовився.

Отже декларант не скористався правом та можливістю усунути розбіжності, включити усі складові митної вартості, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести й підтвердити заявлену ним митну вартість товарів.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 (справа №804/1316/16), від 04.03.2021 (справа №810/2623/17), від 29.12.2021 (справа №520/11303/19) зазначав, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

У постанові від 11.09.2020 у справі №804/1211/16 Верховний Суд зазначив, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 27.03.2020 у справі №540/2605/18 та від 07.05.2020 у справі №826/10527/17 - обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті, який при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості в разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зауважує, що сумніви митного органу стосовно задекларованої позивачем митної вартості товару є обґрунтованими, оскільки фактично позивачем не було надано документів, які б підтверджували ціну товару, яка фактично була сплачена чи підлягала сплаті за імпортовані товари (містили неповні відомості щодо числових значень складових митної вартості товарів).

Декларантом не виконано вимогу пункту 2 частини другої статті 52 МК України стосовно надання митному органу достовірних відомостей, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У зв`язку із зазначеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 МК України.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, а саме - відсутнє одночасне співпадання таких умов як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник; наявність торговельної марки. При цьому декларантом, під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.

Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

За умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини восьмої статті 57 та частини першої статті 55 МК України, митний орган дійшов висновку про застосування другорядного методу 2 ґ резервного відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівні митної вартості.

Митну вартість скориговано на підставі митної декларації від 28.04.2023 №UA100100/2023/430485 із розрахунку 10,18 дол. США/кг.

Доводи позивача про те, що митну вартість скориговано за вагою товару, тоді як одиницею виміру у спірних відносинах є 100 шт радіаторів, суд відхиляє, оскільки наведене не суперечить МК України.

Твердження позивача про те, що митним органом безпідставно розрахована митна вартість на масу брутто товару 1510 кг суд визнає необґрунтованими, оскільки у митній декларації №23UA02U0, наданій митному органу декларантом, зазначена вага вказана в якості маси нетто товару, а маса брутто - 1650 кг /а.с. 17/.

Такі самі характеристики маси товару зазначені й у відкоригованій митній декларації №23UA75U0, поданій митному органу на виконання рішення про коригування митної вартості товару /а.с. 64/.

Суд також враховує, що Київською митницею відповідно до частини дев`ятої статті 55 МК України розглянуто додаткові документи, надіслані листом позивача від 08.11.2023 б/н (вх. Київської митниці від 09.11.2023 №35267/13/ЕЗ) та листом від 15.11.2023 повідомлено позивача про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів /а.с. 68-71/.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Трансспецтрейд" повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 5368,00 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 16/.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" (; вул. Київська, 34, с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701).

Відповідач: Київська митниця (; б-р Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, 03124).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2024 року.

Суддя О.О. Кукоба