Справа № 320/9327/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2024-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2024 року № 320/9327/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за заявою Головного управління ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України з заявою до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посадовими особами контролюючого органу, які 21.02.2024 прибули до відповідача з метою вручення копії наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки, було зафіксовано факт відмови уповноваженою особою відповідача від допуску до фактичної перевірки, про що складено відповідний акт. З огляду на зазначене, керівником ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення про застосування адміністративного арешту, яке надіслано на адресу відповідача рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення. Позивач просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Кочановій П.В. 22.02.2024 о 14 год. 12 хв.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23 лютого 2024 року о 12:00 год.

23 лютого 2024 року представником позивача надано до суду заяву про долучення додаткових доказів, в якій також просить суд врахувати факт обізнаності ОСОБА_1 про призначення податкової перевірки на лютий 2024 року, що підтверджується зверненням останньої до ГУ ДПС у м.Києві з листом від 30.01.2024 №30/01/24-1 «Про перенесення місяця початку проведення документальної планової перевірки відповідно до плану-графіку перевірок». Зазначає, що копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та повідомлення надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, що повністю відповідає положенням діючого законодавства. За таких умов у контролюючого органу було право розпочати перевірку платника податків, оскільки останнім дотримано всі передумови передбачені податковим законодавством.

У судове засідання, призначене на 23 лютого 2024 року з`явилися представники сторін.

Представники заявника підтримали у повному обсязі свої доводи викладені у заяві, представники відповідача заперечували та просили суд відмовити у задоволенні заяви.

У судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про здійснення подальшого розгляду справи у письмовому провадженні, сторони не заперечували проти подальшого розгляду справи у письмовому провадженні.

23 лютого 2024 року представником відповідача надано до суду відзив на заяву Головного управління ДПС у м.Києві, в якому заперечив проти задоволення вказаної заяви. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що недопуск посадових осіб податкового органу до перевірки був мотивований неотриманням платником податків копії Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 08.02.2024 № 673-п та повідомлення про проведення планової виїзної перевірки засобами поштового зв`язку через «Укрпошту». При цьому, вважає, що включення відповідача ОСОБА_1 до плану-графіку податкових перевірок та безпосередньо проведення такої податкової перевірки суперечить нормам Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у м.Києві від 8 лютого 2024 за №673-п, призначено провести документальну планову виїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 21.02.2024 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022.

Згідно із затвердженим Державною податковою службою України планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік та на підставі ст.ст.20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п.2 частини 1 ст.13 розділу IV, ст.25 розділу VI Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами) у зв`язку зі змінами п.п. 69.35-2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, внесеними Законом України від 09 листопада 2023 року № 3453-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок», та наказу №673-п від 08.02.2024 року, 8 лютого 2024 року ГУ ДПС у м.Києві складено відповідне повідомлення про проведення перевірки за №122/26-15-24-02-01.

Згідно з інформацією Укрпошти щодо надіслання рекомендованого поштового відправлення №565, воно прийнято поштовим відділенням 01011 08.02.2024, під час доставки поштовим відділенням 02068 не вручене 12.02.2024.

Матеріали справи містять копію конверта надіслання рекомендованого поштового відправлення за трекінгом №565 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

19 лютого 2024 контролюючим органом сформовані направлення на перевірку № 3887/26-15-24-02-01, №3888/26-15-24-02-01, № 3889/26-15-24-02-01 та №3890/26-15-24-02-01.

21 лютого 2024 посадовими особами контролюючого органу складено акт № 1215/Ж6/26-15-24-02-01 о 14 год. 53 хв. про відмову уповноваженої особи платника податків відповідача адвоката Ліндаєва Олександра Сергійовича, який діє за ордером на надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2024 серії АА №1410504 здійснити відповідний запис підпису у направленнях на перевірку.

Також посадовими особами контролюючого органу 21 лютого 2024 складено акт № 1216/Ж6/26-15-24-02-01 про відмову у допуску до документальної планової виїзної перевірки з причини неотримання платником копії наказу та повідомлення через Укрпошту.

22 лютого 2024 об 11 год. 55 хв., розглянувши звернення та додані до нього матеріали управління податкового аудиту фізичних осіб Головного управління ДПС у м.Києві від 21 лютого 2024 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), в.о. начальника ГУ ДПС у м.Києві прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №13188, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресами: АДРЕСА_3 та іншими адресами за якими платник ОСОБА_1 здійснює фінансову-господарську діяльність та зберігає активи, з таких підстав: платник податків відмовляється від проведення документальної планової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо: підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків;

Частина 7 цієї статті визначає, що у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені в статті 94 ПК України.

Згідно з положеннями пункту 94.1 статті 94 ПК України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, арешт майна може бути застосований за наявності хоча б однієї з визначених статтею 94 ПК України обставин, зокрема, у випадку, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.5 статті 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно з пунктом 94.6 статті 96 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Законність вимоги щодо застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України пов`язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Згідно з пунктом 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за № 948/30816 затверджено Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого (далі Порядок № 632).

Пунктом 1 Розділу ІІІ Порядку № 632 передбачено обставини, за яких застосовується арешт майна.

Порядок застосування арешту майна визначений Розділом ІV Порядку № 632.

Так, згідно п. п. 1, 2 Розділу ІV Порядку № 632 керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 22 лютого 2024, в якості підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 вказано: "платник податків відмовляється від проведення документальної планової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби".

Сталою є правова позиція Верховного Суду, викладена, зокрема, в постанові від 12.04.2023 у справі № 380/6993/22, від 23.02.2023 у справі № 640/17091/21, від 11.01.2024 у справі №520/19803/23, відповідно до якої перевірка причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків, обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 283 КАС України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно пункту 77.6 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи

- платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Аналіз наведених положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку про те, що платник податків може відмовити в допуску до перевірки виключно з підстав непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків наказу та направлень на проведення перевірки, службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на перевірку, або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом включено ОСОБА_1 до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік - на лютий 2024 року.

Наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у м.Києві від 8 лютого 2024 за №673-п, призначено проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 21.02.2024 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022.

Згідно із затвердженим Державною податковою службою України планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік та на підставі ст.ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п.2 частини 1 ст.13 розділу IV, ст.25 розділу VI Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами) у зв`язку зі змінами п.п. 69.35-2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, внесеними Законом України від 09 листопада 2023 року № 3453-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок», та наказу № 673-п від 08.02.2024 року, ГУ ДПС у м.Києві складено відповідне повідомлення про проведення перевірки за №122/26-15-24-02-01.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Згідно з пунктом 70.1. статті 70 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

За приписами підпункту 70.2.4. пункту 70.2. статті 70 Податкового кодексу України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.

Відповідно до пункту 70.7. статті 70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Підпунктом 1.4.2 пункту 1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 № 22, встановлено, що з метою дотримання вимог статті 77 та 79 розділу II Кодексу підрозділи органу державної фіскальної служби, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення під розписку платнику податків (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього.

Як вже було встановлено судом, наказ про проведення перевірки Головного управління ДПС у м.Києві від 8 лютого 2024 за №673-п та повідомлення про проведення перевірки за №122/26-15-24-02-01 були направлені рекомендованим листом за трекінгом №565 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 .

Згідно з інформацією Укрпошти щодо надіслання рекомендованого поштового відправлення №565, воно прийнято поштовим відділенням 01011 08.02.2024, під час доставки поштовим відділенням 02068 не вручене 12.02.2024.

Абзацом другим пункту 77.4 статті 77 ПК України визначено, що право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про те, що позивачем дотримано пункти 81.1 статті 81, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, оскільки копія наказу про проведення перевірки від 8 лютого 2024 року та повідомлення від 8 лютого 2024 року надіслані відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, згідно з інформацією Укрпошти щодо надіслання рекомендованого поштового відправлення за трекінгом відправлення №565, воно прийнято поштовим відділенням 01011 08.02.2024, під час доставки поштовим відділенням 02068 не вручене 12.02.2024.

За наведеного вище у сукупності, суд дійшов висновку, що платник податків безпідставно не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, а тому відповідно до пункту 94.6 статті 96 ПК України у керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу виникли обґрунтовані прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків.

Водночас, посилання представника відповідача у відзиві на безпідставність дій податкового органу щодо включення платника податків ОСОБА_1 до плану-графіку податкових перевірок, суд вважає неприйнятним з огляду на те, що підставою для недопуску до проведення перевірки слугувало саме неотримання платником копії наказу та повідомлення через Укрпошту. При цьому, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 оскаржувала у судовому порядку включення її до плану-графіку податкових перевірок.

Що стосується оскарження Позивачем наказу про проведення перевірки, то суд вважає, що в даному випадку не може розглядатися як «спір про право» та не перешкоджає розгляду судом заяви контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна такого платника податків.

Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 лютого 2023 року у справі № 640/17091/21 вирішуючи питання про те, чи можна вважати, що подання платником податків позову про скасування наказу про проведення перевірки є спором про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України при перевірці заяви контролюючого органу, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, акцентував увагу, що оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно правового висновку судової палати, наявність спору про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України має вбачатися саме на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу, передбаченою частиною першою статті 283 КАС України. При цьому у справах за заявою контролюючого органу, передбаченою пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, заперечення платника податків щодо правомірності проведення податкової перевірки, які полягають у оскарженні відповідного наказу про її проведення чи дій контролюючого органу при її проведенні, не можуть розглядатися як «спір про право».

Між цим суд відмічає, що з огляду на частину першу статті 4 КАС України, звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про визнання протиправним рішення податкового органу про проведення податкової перевірки чи про застосування адміністративного арешту майна або дій такого органу при проведенні перевірки підпадає під поняття публічно-правового спору (пункт 2). Визначення цього терміну не дає підстав для висновку, що «публічно-правовий спір» є тотожним до терміну «спір про право». Отже, подання до суду адміністративного позову про протиправність рішення/дій щодо проведення перевірки або накладення адміністративного арешту не може розглядатись як підстава для відмови у відкритті провадження у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України.

До того ж, суд відмічає, що Відповідачем надано суду витяг з підсистеми «Електронний суд» щодо направлення 22.02.2024 року на адресу Київського окружного адміністративного суду позовної заяви щодо оскарження наказу на проведення перевірки. Втім, доказів реєстрації вказаної позовної заяви судом, як і доказів того що судом відкрито відповідне провадження щодо розгляду позовної заяви ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним чи незаконним наказу про проведення перевірки та його скасування суду не надано.

Враховуючи те, що контролюючим органом доведено наявність підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), застосованого на підставі рішення в.о. начальника ГУ ДПС у м.Києві від 22 лютого 2024 року №13188, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 8 статті 283 КАС України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що якщо в подальшому наказ про проведення перевірки буде визнано судом незаконним, платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про припинення адміністративного арешту.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242 - 246, 283, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Головного управління ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19; ) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), застосованого на підставі рішення в.о. начальника ГУ ДПС у м.Києві від 22 лютого 2024 року №13188.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду не перешкоджає його виконанню.

Повне судове рішення складено та підписано 24.02.2024 року.

Суддя Кочанова П.В.