Справа № 160/24053/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2024 року6 м. Дніпросправа № 160/24053/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 р. (суддя: Златін С.В) в адміністративній справі №160/24053/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області №52 від 18.08.2023 р. в частині відмови у зарахуванні їй до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" періоду роботи з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р. на посаді стажиста судді, а також до страхового стажу періоду роботи з 28.06.1997 р. по 11.08.1997 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати їй до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" період роботи з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р. на посаді стажиста судді в Новомосковському районному судді Дніпропетровської області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати їй до страхового стажу періоди роботи з 28.06.1997 р. по 11.08.1997 р. в Акціонерному товаристві «Іпра».

В обгрунтування позову вказала, що відповідач протиправно відмовив їй у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" період роботи з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р. на посаді стажиста судді в Новомосковському районному судді Дніпропетровської області, оскільки на той час вона мала вищу юридичну освіту, а дана посада відносилась до посад державної служби, як це передбачено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII, що є чинною на час виникнення спірних правовідносин. Також вважає протиправною відмову у зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи з 28.06.1997р. по 11.08.1997 р. в Акціонерному товаристві «Іпра».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 р., ухваленим за результатам розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скаргу обгрунтовує тим, що згідно з поданими ОСОБА_1 документами для призначення пенсії згідно зі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" її страховий стаж становить - 34 роки 4 місяці 27 днів., стаж за вислугу років - 20 років 9 місяців 17 днів, який складається із періодів роботи на посадах прокурорів 18 років 4 місяці 18 днів та половини строку навчання 2 роки 4 місяці 29 днів. Вислуга років позивача є недостатньою для призначення пенсії згідно Закону № 1697-VII, тому у спірних правовідносинах права ОСОБА_1 не порушені.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обгрунтоване.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 10 серпня 2023 р. звернулась з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №52 від 18.08.2023 р. в призначенні пенсії їй відмовлено. В рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить - 34 роки 4 місяці 27 днів., стаж за вислугу років - 20 років 9 місяців 17 днів, який складається з періодів роботи на посадах прокурорів - 18 років 4 місяці 18 днів та половини строку навчання 2 роки 4 місяці 29 днів., до страхового стажу не зараховано період роботи з 28.06.1997 р. по 11.08.1997 р., оскільки не завірене виправлення дати наказу в трудовій книжці, а до спеціального період з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р., так як посада стажист судді не входить до переліку посад, які мають право на вислугу років.

Вважаючи протиправним дане рішення в частині відмови у зарахуванні до страхового та спеціального стажу періодів роботи, ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку з вимогою його скасувати в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи протиправним рішення відповідача у спірній частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в період роботи стажистом (помічником) судді з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р. ОСОБА_1 мала вищу юридичну освіту, а також займала посаду державної служби, відповідач дійшов хибного висновку вказуючи про те, що дана посада не підлягає зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії згідно зі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру". Також вказано, що особа не може нести відповідальності за неналежне оформлення трудової книжки, тому необхідно зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період її роботи з 28.06.1997 р. по 11.08.1997 в Акціонерному товаристві «Іпра».

В частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" періоду роботи з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2024 р. до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах:прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII втратив чинність крім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 р.

Частиною 6 статі 50-1 Закону № 1789-XII передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що в період з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р. вона працювала стажистом судді в Новомосковському районному судді Дніпропетровської області, до цього часу в період з 01.09.1992 р. по 30.06.1997 р. проходила навчання в Українській юридичній академії (а.с.20 - 23).

Оскільки в період з 12.08.1997 р. по 18.05.1999 р. ОСОБА_1 мала вищу юридичну освіту, а також займала посаду державної служби, відповідач дійшов хибного висновку вказуючи про те, що даний період не підлягає зарахуванню до стажу її роботи в органах прокуратури, що дає їй право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14 жовтня 2024 р.

В частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду її роботи з 28.06.1997 р. по 11.08.1997 р. в Акціонерному товаристві «Іпра» з підстав того, що в її трудовій книжці в частині даного періоду неналежним чином зроблено записи, то суд першої інстанції вірно виходив з висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 24.05.2018 р. у справі №490/12392/16-а, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем не надано, тому їх безпідставно не було зараховано до страхового стажу.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято судом з дотриманням норм матеріального права, є законним та обгрунтованим, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 р. в адміністративній справі №160/24053/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 лютого 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий