Справа № 120/7317/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

22 лютого 2024 р. Справа № 120/7317/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку заяву про закриття провадження у справі або залишення адміністративного позову без розгляду в справі за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про встановлення компетенції та визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про встановлення компетенції та визнання бездіяльності протиправною.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за первісним позовом зазначає, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 64321,10 грн., який відповідач у добровільному порядку не сплачує.

Ухвалою суду від 01.11.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Окрім того, цією ухвалою зобов`язано ГУ ДПС у Вінницькій області надати суду документи, які були додані до адміністративного позову згідно з переліком додатків.

15.11.2023 від ГУ ДПС у Вінницькій області надійшло клопотання про долучення доказів.

20.11.2023 позивачем подано заяву про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

27.11.2023 ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву.

З урахуванням ухвали суду від 01.12.2023 про залишення позовної заяви без руху та ухвали від 20.12.2023, якою продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків зустрічного позову, Щетиніним остаточно сформовано позовні вимоги, у наступній редакції:

- встановити відсутність у відповідача, Головного управління ДПС у Вінницькій області, компетенції та повноважень, що походять безпосередньо від суверена влади в України (народу) на нарахування та стягнення з громадянина ОСОБА_1 орендної плати за землю в сумі 64361,10 грн. або у будь-якій іншій сумі;

- визнати бездіяльність Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо не визнання права власності Українського народу на землю в Україні та прав громадянина ОСОБА_1 , як співвласника цієї землі, використовувати земельні ділянки на безоплатній основі для задоволення своїх матеріальних і духовних потреб, такими, що суперечать волевиявленню Українського народу на всеукраїнському референдумі 01 грудня 1991 року та такими, що не відповідають принципам і нормам Загальної декларації прав людини та принципам і нормам Міжнародних пактів про економічні, соціальні і культурні права та про громадянські і політичні права;

- визнати бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області щодо не визнання, не застосування та не виконання при здійсненні своїх повноважень від імені держави основ державного суверенітету України, які призвели до порушення прав громадянина ОСОБА_1 використовувати землю на безоплатній основі для задоволення своїх матеріальних і духовних потреб, шляхом протиправного нарахування йому та стягнення з нього плати за використання ним земельних ділянок у сумі 64321,10 грн., такими, що суперечать рішенню Українського народу на всеукраїнському референдумі від 01 грудня 1991 року та такими, що не відповідають принципам і нормам Загальної декларації прав людини та принципам і нормам Міжнародних пактів про економічні, соціальні і культурні права та про громадянські і політичні права.

Ухвалою суду від 03.01.2024 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом у справі №120/7317/21-а. Об`єднано в одне провадження позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами. Вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 01.02.2024 о 11:00 год.

22.01.2024 надійшов відзив ГУ ДПС у Вінницькій області на зустрічний позов, за змістом якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

01.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив ГУ ДПС у Вінницькій області, у якій ОСОБА_1 серед іншого заявлено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 01.02.2023 вирішено задовольнити клопотання сторін про відкладення розгляду справи. Відкладено підготовче судове засідання у справі на 12.02.2024 о 12:00 год.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 12.02.2024, вирішено відкласти підготовче судове засідання за клопотанням ОСОБА_1 на 22.02.2024 о 13:30 год.

22.02.2024 представником ГУ ДПС у Вінницькій області подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 22.02.2024 без участі ГУ ДПС у Вінницькій області.

У свою чергу, ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 22.02.2024 о 13:30 год. не прибув, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного листа від 13.02.2024, відповідно до якої повістка про виклик до суду доставлена в Електронний кабінет ОСОБА_1 - 12.02.2024 о 18:31 год.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, враховуючи приписи процитованих вище норм, суд вважає за можливе здійснити розгляд клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду, а також клопотання про витребування доказів у письмовому порядку.

В обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі або залишення позовної заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про стягнення податкового боргу, без розгляду ОСОБА_1 зазначено про відсутність предмету спору у даній справі з огляду на те, що відповідно до основ державного суверенітету України та основ її конституційного ладу ані держава, ані органи місцевого самоврядування не можуть бути і де-юре не є власниками землі в Україні. Також ОСОБА_1 вказує на відсутність права власності на землю у держави та у органу місцевого самоврядування, в інтересах якого заявлено цей позов, відповідно до загально визнаного міжнародного права на якому ґрунтується національне цивільне законодавство, що, у свою чергу, унеможливлює будь-які майнові вимоги на їх користь та на відсутність права власності на землю у держави та органів місцевого самоврядування що, у свою чергу, унеможливлює виникнення публічно-правових спорів між державними органами та громадянами, користувачами землі з підстав оплати такого користування на користь держави чи на користь органів місцевого самоврядування.

Тобто позиція відповідача за первісним адміністративним позовом базується на тому, що у ГУ ДПС у Вінницькій області відсутні повноваження на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, який виник у результаті не сплати ОСОБА_1 орендної плати за землю, яка є власністю українського народу.

З цього приводу суд зазначає, стаття 13 Конституції України передбачає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Держава є формою організації суспільства. Держава встановлює правила для регулювання відносин у суспільстві, контролює суспільні процеси, виступає на захист інтересів народу. Отже, держава діє від імені народу.

Стаття 5 Конституції України закріплює, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Отже, виходячи зі ст. 5 Конституції України, український народ здійснює владу як безпосередньо, так і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відносини, пов`язані із справлянням плати за землю регулюються Податковим кодексом України. Так, відповідно до підпункту 14.1.34 пункту 14.1 статті 14 Податкову кодексу України власниками земельних ділянок є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Для користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди стягується обов`язковий платіж у вигляді орендної плати (для цілей розділу ХІІ ПК України «Податок на майно»).

У статті 265 ПК України зазначено, що податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з транспортного податку та з плати за землю.

До платників плати за землю включають платників орендної плати, а саме землекористувачів (орендарів) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди (ст. 269 ПК України).

Об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування -земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 - 288.3 ст. 288 ПК України).

Відповідно до п. 288.4. ст. 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, суд вказує, що ГУ ДПС у Вінницькій області, як контролюючий орган за місцем знаходження земельних ділянок, що перебувають у користуванні ОСОБА_1 на праві оренди, наділене повноваженнями щодо звернення до суду з позовом, що стосується стягнення податкового боргу та такий спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу, що вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі та для залишення позову без розгляду визначено ст. 238 та 240 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі:

1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили;

7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили;

8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо:

1) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності;

2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

4) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності;

5) надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду;

6) особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність і за захистом прав, свобод чи інтересів якої у випадках, встановлених законом, звернувся орган або інша особа, заперечує проти позову і від неї надійшла відповідна заява;

7) провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом;

8) з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;

9) позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;

10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Водночас, за змістом заяви від 19.11.2023, що зареєстрована судом 20.11.2023, ОСОБА_1 не наведено конкретного пункту, частини статей 238, 240 КАС України, які, на його думку, підлягають застосуванню в межах спірних правовідносин.

Також суд вважає безпідставними доводи позивача, наведені за змістом заяви про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, з приводу того, що позовну заяву належить повернути, оскільки остання не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України. Адже судом перевірено позовну заяву на відповідність вимог процесуального закону та не встановлено наявності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позову, відмови у відкриття провадження у справі.

При цьому, суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 з приводу того, що ГУ ДПС у Вінницькій області не виконано вимог ухвали суду від 28.07.2021 про залишення позовної заяви без руху, з підстав необхідності надання податковим органом доказів надсилання/вручення рішень, на яких ґрунтується заявлена до стягнення сума податкового боргу за адресою місця проживання відповідача. Оскільки, Верховним Судом, у постанові від 27.09.2023, скасовуючи ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04.08.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 вказано: "Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу".

Отже, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_2 про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Також суд вважає за необхідне вирішити заявлене позивачем за зустрічним позовом клопотання про витребування доказів.

Так, ОСОБА_1 просить суд витребувати у ГУ ДПС у Вінницькій області належним чином завірені копії 11-ти договорів оренди землі від 02.12.2011, що були надані цьому податковому органу Якушинецькою сільською радою у матеріали справи, а оригінали цих договорів пред`явити для огляду у судовому засіданні, а також витребувати у ГУ ДПС у Вінницькій області належним чином завірену копію відповідного супровідного листа, у якому йдеться про надання Якушинецькою сільською радою цьому податковому органу копій 11-ти договорів оренди землі від 02.12.2011 у матеріали справи, а оригінал цього листа пред`явити для огляду у судовому засіданні.

Надаючи оцінку заявленому клопотанню, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 3 статті 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Особливості витребування доказів врегульовано статтею 80 КАС України.

Так, частиною 1 цієї норми передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Статтею 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (частина 3 статті 80 КАС України).

Суд зазначає, що вимоги до клопотання про витребування доказів є вичерпними та обов`язковими. Водночас, ознайомившись зі змістом клопотання позивача про витребування доказів, судом встановлено, що клопотання не містить у собі відомості про обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; заходи, які вжито для отримання доказів, зазначених у клопотанні та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

При цьому, суд зазначає, що правовідносини щодо укладення між ОСОБА_3 та Якушинецькою сільською радою договорів оренди, а також дії Якушинецької сільської ради щодо направлення відповідних договорів оренди податковому органу не є спірними в межах цієї справи. ОСОБА_1 також не наведено доводів, які б свідчили про те, що визначені ним у клопотання докази, містять інформацію щодо предмета доказування за первісним або ж за зустрічним позовом.

З огляду на викладене, судом не встановлено наявності підстав для витребування копій договорів оренди землі від 02.12.2011 та супровідного листа, у якому йдеться про надання Якушинецькою сільською радою копій договорів оренди землі від 02.12.2011. Також суд не вбачає законних підстав для витребування оригінал вищезазначених документів.

Отже, клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КАС України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження в інших випадках, коли питання, визначені ч. 2 ст. 180 КАС України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Згідно із положеннями ч. 8 ст. 205 КАС України про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Відтак, суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 47, 72, 73, 79, 80, 205, 229, 238, 240, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання у справі на 14.03.2024 о 11:00 год. в залі судового засідання № 2 Вінницького окружного адміністративного суду, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 14.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна