Справа № 240/25663/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 лютого 2024 року м. Житомир

справа № 240/25663/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, клопотання Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №12-ДС від 08.03.2022 про звільнення за прогул;

- поновити на посаді ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста командування Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- стягнути з Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.03.2022 до винесення рішення суду.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у зв"язку із задоволенням заяви позивача, визнано поважними, вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27 січня 2023 року Житомирський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв"язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання вказує, що починаючи з 01.03.2022 позивач на робочому місці не з"являлася, обов"язків за посадою не виконувала (у тому числі дистанційно). Вказує, що відповідно до запису у Книзі руху трудових книжок і вкладишів, ОСОБА_1 отримала трудову книжку та відповідно отримала наказ про звільнення 13.09.2022.

Зауважує, що твердження позивача щодо ознайомлення з наказом про звільнення - 19.09.2022, не відповідають дійсності.

Таким чином, на думку відповідача, ОСОБА_1 повідомлена про зміст оскаржуваного наказу - 13.09.2022, однак до суду з позовом про скасування зазначеного наказу, звернулася лише 17.10.2022, тобто з порушенням строків звернення до суду, передбачених ст.122 КАС України.

Згідно з ухвалою суду від 01.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, з урахуванням висновків суду.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано до суду заяву від 13.02.2023 за вх.№11314/23.

У вказаній заяві позивач заперечила, що трудову книжку отримала 13.09.2022. Окрім того, позивач просила викликати свідків, з метою підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві.

Відповідно до ухвали суду від 22.02.2023 продовжено розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.03.2023.

Відповідно до ухвали суду від 14.03.2023 клопотання позивача задоволено, викликано до суду свідків: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 .

В судовому засіданні 28.03.2023 заслухано пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та згідно з протокольною ухвалою суду оголошено перерву в судовому засіданні до 18.04.2023, зобов"язано адвоката позивача зробити запит за місцем роботи свідка ОСОБА_2 на підтвердження того, що у нього 13.09.2022 був вихідний день.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 18.04.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 02.05.2023 з метою виклику в судове засідання позивача для надання пояснень.

В судовому засіданні, 02.05.2023, розглянуто клопотання відповідача (від 27.01.2023 за вх.№7404/23) про закриття провадження у справі у зв"язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

В свою чергу, в судовому засіданні 02.05.2023 судом встановлено, що позивач та представник позивача заперечують проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі і залишення позову без розгляду з наступних підстав.

Позивач пояснила, що лише 9-10 вересня 2022 року приїхала до міста Житомир, при цьому в"їхала до України, перетнула кордон - 01.09.2022. Проте, через несправності з автомобілем, раніше не мала змоги прибути до міста. Зважаючи на те, що понад тиждень перебувала у дорозі та, враховуючи хворобливий стан свого чоловіка, вирішила відпочити за містом, а потім вийти на роботу.

Позивач заперечила, що 13.09.2022 виходила на роботу, а також заперечує отримання нею трудової книжки та оскаржуваного наказу саме 13.09.2022. ОСОБА_1 вказує, що саме в цей день - 13.09.2022, перебувала за містом з ночівлею на риболовлі разом зі своїм чоловіком та спільним другом - ОСОБА_2 .

За словами позивача, вона 19.09.2022 вийшла на роботу та у відділі кадрів дізналась про наявність оскаржуваного наказу про її звільнення з роботи. В подальшому, цього ж дня, у відділі кадрів, отримавши трудову книжку поставила особистий підпис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Водночас позивач наголошує на тому, що дату отримання трудової книжки власноруч не ставила.

У свою чергу відповідачем надано до суду копію сторінок з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату, в якому міститься запис за №46, що засвідчує облік трудової книжки головного спеціаліста ОСОБА_1 . Відповідно до змісту вказаного запису у розділі №13 міститься особистий підпис ОСОБА_1 , що засвідчує отримання нею трудової книжки на підставі наказу про звільнення від 01.03.2022. Окрім того, у зазначеному розділі вказано дату отримання - "13.09.2022" (т.1 а.с. 52-55).

Зважаючи на наявність протиріч у твердженнях сторін та, враховуючи подані відповідачем докази, суд з метою з"ясування обставин щодо встановлення дати з якої позивач дізналася про порушення її прав, свобод та інтересів, у судовому засіданні 28.03.2023 заслухав пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_2 , друг родини позивача, щодо обставин 13.09.2022, пояснив наступне.

12 вересня 2022 року ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком, ввечері приїхали до нього додому в с.Пряжів. 13 вересня 2022 року позивач та її чоловік весь день провели з ним на риболовлі.

Також на підтвердження наявності у ОСОБА_2 вихідного дня - 13.09.2022, позивачем подана до суду довідка №ВК/679 від 29.03.2023, за підписом інспектора з кадрів відділу кадрів Приватного акціонерного товариства "Ліктрави" Сазонюк Н.М.

На запитання суду, чи відлучалася ОСОБА_1 на певний час від них під час риболовлі, з метою виїзду до міста, свідок ОСОБА_2 відповів, ні.

У свою чергу, свідок ОСОБА_3 - головний спеціаліст відділу офіцерів запасу і кадрів Житомирського об"єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки пояснила суду наступне.

У її посадові обов"язки входить ведення та внесення записів до Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату. Свідок вказує, що у зв"язку з наявністю наказу начальника Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №12-ДС від 08.03.2022 про звільнення позивача за прогул, у перший день прибуття на роботу після звільнення - 13.09.2022, ОСОБА_1 під особистий підпис у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них видано трудову книжку.

Окрім того, свідок ОСОБА_3 пояснила, що дату отримання працівниками трудової книжки заповнює самостійно.

Свідок ОСОБА_5 - начальник відділення офіцерів запасу і кадрів Житомирського об"єднання міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки пояснив суду наступне.

Восени 2022 року ОСОБА_1 прийшовши на роботу отримала трудову книжку та наказ про звільнення.

Щодо конкретної дати видачі позивачу трудової книжки, пояснив, що не пам"ятає точної дати.

Свідок ОСОБА_4 щодо обставин видачі позивачу трудової книжки суду пояснення надати не змогла.

З огляду на встановленні судом обставини, на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, враховуючи довідку №ВК/679 від 29.03.2023, за підписом інспектора з кадрів відділу кадрів Приватного акціонерного товариства "Ліктрави" Сазонюк Н.М. та з урахуванням заслуханих пояснень свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв"язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, згідно з ухвалою суду від 02.05.2023, - відмовлено (т.1 а.с. 128, 140-145).

Водночас 03 травня 2023 року, за підписом В.о. генерального директора ПрАТ "Ліктрави" Ольги Прус, до суду надійшов лист за вх.№31952/23 (вих.№6/887 від 03.05.2023). У зазначеному листі повідомлено, що в процесі проведення внутрішнього аудиту, виявлено збій в роботі системи 1С, де ведеться облік робочого часу. У зв"язку з цим просить не приймати до уваги видану ОСОБА_2 довідку №679 від 29.03.2023 та не долучати її до матеріалів справи №240/25663/22 (т.1 а.с.153).

Враховуючи надходження до суду вказаного листа, з метою підтвердження показів свідка ОСОБА_2 , згідно з ухвалою суду від 18.05.2023 витребувано у ПрАТ "Ліктрави" інформацію про те чи фактично працював (перебував на своєму робочому місці) 13 вересня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням часу початку та закінчення робочого дня.

На виконання вимог ухвали суду від 18.05.2023 ПрАТ "Ліктрави" надіслало до суду лист від 30.05.2023 (за вх.№39996/23), у якому повідомило, що ОСОБА_2 13.09.2022 перебував на робочому місці, початок робочого дня (зміни) о 8:00 год 13 вересня 2022 року, кінець робочого дня (зміни) о 8:00 год 14.09.2022. До листа додана копія табелю обліку використання робочого часу ОСОБА_2 (т.1 а.с.165, 166).

Згідно з протокольною ухвалою суду від 08.06.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 15.06.2023.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 15.06.2023 відкладено розгляд справи до 01.08.2023, у зв"язку із задоволенням клопотання представника відповідача.

Згідно з довідкою від 01.08.2023 судове засідання відкладено на 19.09.2023 у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Відповідно до довідки від 19.09.2023 судове засідання відкладено на 03.10.2023, з підстав надходження до суду від представника позивача клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ухвалою суду від 03.10.2023 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у справі та зобов"язано ПрАТ "Ліктрави" надати суду додаткову інформацію (т.1 а.с. 207-208).

На виконання вимог ухвали суду від 03.10.2023 Приватне акціонерне товариство "Ліктрави" надіслало до суду лист від 17.10.2023 (за вх.№70456/23) з витребуваною інформацією, зокрема, копію сторінок журналу рапортів (т.1 а.с. 212 зворот - 213).

08 листопада 2023 року відповідач надіслав до суду клопотання (за вх.75143/23) про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач вказує, що починаючи з 01.03.2022 позивач на робочому місці не з"являлася, обов"язків за посадою не виконувала (у тому числі дистанційно). Вказує, що відповідно до запису у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, ОСОБА_1 отримала трудову книжку та, відповідно, отримала наказ про звільнення 13.09.2022.

Зауважує, що твердження позивача, щодо перебування її за містом 13.09.2022 з ночівлею на риболовлі, разом зі своїм чоловіком та спільним другом ОСОБА_2 , спростовані встановленою інформацією. Вказує, що роботодавець ОСОБА_2 ПрАТ «Ліктрави» надав достатні відомості на підтвердження перебування його на робочому місці 13.09.2022, що у свою чергу спростовує його показання, як свідка, та суперечить доводам позивача про ознайомлення з наказом про звільнення - 19.09.2022.

Відповідно до ухвали суду від 14.11.2023 у судове засідання - 30.11.2023, викликано свідків: ОСОБА_2 , громадянина ОСОБА_6 , громадянина ОСОБА_7 також зобов"язано ПрАТ "Ліктрави", як роботодавця зазначених осіб, надати суду наступні докази, а саме:

- інформацію про громадянина ОСОБА_6 , який відповідно до інформації, зазначеній в копії Журналу рапортів, 13.09.2022 здав пост ОСОБА_2 та інформацію про громадянина ОСОБА_7 , який відповідно до інформації, зазначеній в копії Журналу рапортів, 14.09.2022 прийняв пост від ОСОБА_2 , із зазначенням їх ПІБ, адреси проживання і засобів зв"язку.

- копії табелів обліку робочого часу за вересень 2022 року громадянина ОСОБА_6 , який відповідно до інформації, зазначеній в копії Журналу рапортів, 13.09.2022 здав пост ОСОБА_2 та громадянина ОСОБА_7 , який відповідно до інформації, зазначеній в копії Журналу рапортів, 14.09.2022 прийняв пост від ОСОБА_2 .

На виконання вимог ухвали суду від 14.11.2023, ПрАТ "Ліктрави" листом від 29.11.2023 (за вх.№80714/23) надіслало до суду витребувану інформацію.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 30.11.2023, з метою встановлення вихідного чи робочого дня - 13.09.2022 у свідка ОСОБА_2 , що в свою чергу за поясненнями ОСОБА_2 від 28.03.2023, є підтвердженням перебування позивача ( ОСОБА_1 ) поза межами міста Житомира у вказаний день, та як наслідок, відсутності можливості у позивача отримати трудову книжку та оскаржуваний наказ - 13.09.2022, судом заслухано пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_2 , друг родини позивача, який вперше надавав пояснення у судовому засіданні 28.03.2023 щодо обставин 13.09.2022, пояснив наступне.

Від показів, наданих ним при першому допиті в судовому засіданні 28.03.2023, не відмовляється. Однак, чітку дату події, а саме перебування ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком у нього вдома в с.Пряжів на риболовлі, достеменно не може вказати та підтвердити, у зв"язку зі спливом досить тривалого часу, після вказаних подій.

ОСОБА_2 пояснив, що при його першому допиті (28.03.2023), як свідка в межах розгляду даної справи, можливо допустився помилки щодо дати, в яку відбувалися зазначені події, однак показів своїх в цій частині не пам"ятає.

На запитання суду, чи належить йому підпис та почерк в Журналі рапортів ПрАТ "Ліктрави", яким засвідчено факт прийняття та здачі ним робочої зміни (тривалість з 08.00 год до 08.00 год наступного дня), тобто з 13.09.2022 по 14.09.2022, свідок ОСОБА_2 не заперечив та підтвердив справжність підпису та почерку.

На запитання суду та представника позивача, чи примушувало керівництво підприємства його переписувати та/чи змінювати записи в Журналі рапортів ПрАТ "Ліктрави", свідок ОСОБА_2 заперечив.

Свідок ОСОБА_9 , який також працює охоронцем в ПрАТ "Ліктрави", зокрема, зі свідком ОСОБА_2 , пояснив суду наступне.

Облік та порядок передачі, між охоронцями (здача зміни), об"єктів, що знаходяться під охороною ПрАТ "Ліктрави", здійснюється під кінець зміни працівниками (охоронцями) на підставі рапортів, що обліковуються у Журналі рапортів.

На запитання суду, чи належить йому підпис та почерк в Журналі рапортів ПрАТ "Ліктрави", яким засвідчено факт прийняття та здачі ним робочої зміни (тривалість з 08.00 год до 08.00 год наступного дня), з 12.09.2022 по 13.09.2022, свідок ОСОБА_9 не заперечив та підтвердив справжність підпису та почерку.

На запитання, чи примушувало керівництво підприємства його переписувати та/чи змінювати записи в Журналі рапортів ПрАТ "Ліктрави", свідок ОСОБА_9 заперечив.

Свідок ОСОБА_8 , який також працює охоронцем в ПрАТ "Ліктрави", зокрема, зі свідком ОСОБА_2 щодо порядку передачі робочої зміни між охоронцями вказав інформацію аналогічну за змістом поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .

На запитання суду, чи належить йому підпис та почерк в Журналі рапортів ПрАТ "Ліктрави", яким засвідчено факт прийняття ним робочої зміни о 08.00 14.09.2022, свідок ОСОБА_8 не заперечив та підтвердив вказане.

На запитання суду, чи примушувало керівництво підприємства його переписувати та/чи змінювати записи в Журналі рапортів ПрАТ "Ліктрави", свідок ОСОБА_8 заперечив.

Суд зазначає, що пояснення вказаних свідків щодо дати виходу (перебування на роботі (зміни) в період з 12.09.2022 по 14.09.2022 підтверджуються витягами з табелю обліку використання робочого часу за вересень 2022 року ПрАТ "Ліктрави" (т.1 а.с.166, 232).

Відповідно до змісту витягів з табелю обліку використання робочого часу за вересень 2022 року та заслуханих пояснень свідків, встановлено, зокрема, що ОСОБА_2 (охоронник) обліковувався на робочому місці ПрАТ "Ліктрави" - 13.09.2022, з робочою зміною 24 години, а саме прийняв зміну о 08.00 год 13.09.2022 та здав робочу зміну о 08.00 год 14.09.2022.

З урахуванням викладеного, згідно з ухвалою суду від 30.11.2023 позовну заяву ОСОБА_10 залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, з урахуванням висновків суду.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представником позивача шляхом формування документу в системі "Електронний суд" подано до суду заяву від 08.12.2023 за вх.№83253/23.

У вказаній заяві представник позивача просить суд викликати в судове засідання, для підтвердження обставин, які мали місце 13.09.2022 та 19.09.2022 при врученні позивачці по справі трудової книжки, та допитати в якості свідка ОСОБА_1 .

Згідно з ухвалою суду від 13.12.2023 продовжено розгляд справи та призначено судове засідання на 21.12.2023.

Відповідно до ухвали суду від 21.12.2023 викликано в наступне судове засідання свідків: ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 та зобов"язано відповідача надати суду додаткові докази у справі.

У судовому засіданні 22.01.2024 заслухано пояснення свідків: ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 .

Як свідок, позивач - ОСОБА_1 у своїх пояснення вказала, що трудову книжку отримала 19.09.2022, копію наказу про звільнення їй, при отриманні трудової книжки, не вручили, однак того ж дня, 19.09.2022, копію наказу позивач отримала. У Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них поставила підпис, яким засвідчила отримання трудової книжки, однак дату її отримання позивач власноруч не писала і на момент отримання трудової книжки дата в колонці 13 Книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них не була проставлена.

Свідок ОСОБА_12 з 15.09.2022 начальник служби охорони державної таємниці в Житомирському об"єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки пояснив суду, що дійсно отримав у ОСОБА_1 печатку за «№4». При цьому, посадових повноважень на прийняття даної печатки в момент її отримання ще не мав, оскільки тільки приймав вказану посаду.

Саме тому, отримавши вказану печатку від ОСОБА_1 відразу ж передав її уповноваженому на той момент працівнику ОСОБА_13 , який і здійснив її списання в Книзі обліку печаток і штампів. Також свідок вказав, що заповнення вказаного журналу та зазначення дати здачі такої печатки було здійснено саме ОСОБА_13 . Щодо присутності інших осіб під час даної події свідок вказав на їх відсутність, водночас пояснив, що в сусідньому кабінеті, який знаходиться через «передпокій» був присутній ОСОБА_13 .

Суд вказує, що зазначені пояснення свідка ОСОБА_12 щодо дати початку виконання ним обов"язків начальника служби, підтверджуються відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 75-76).

Щодо підтвердження фактичних обставин списання переданої позивачем печатки «№4», відповідачем надано до суду копію виписки з Книги обліку печаток і штампів, які є в Житомирському об"єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, де під записом номер «41» міститься інформація про повернення 13.09.2022 металевої печатки для виконавців ІНФОРМАЦІЯ_2 «№4», вказаний запис засвідчений підписом Кислицького (т.2 а.с. 63-65).

Свідок ОСОБА_3 - головний спеціаліст відділу офіцерів запасу і кадрів Житомирського об"єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки допитана судом повторно, пояснила суду наступне.

У її посадові обов"язки входить ведення та внесення записів до Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату. Свідок вказує, що нею, як уповноваженою особою, було вручено ОСОБА_1 її трудову книжку та проставлено дату отримання 13.09.2022 в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, і тільки після цього надано ОСОБА_1 для підпису.

Окрім того, свідок ОСОБА_3 пояснила, що копію наказу про звільнення позивачу видано одночасно з трудовою книжкою, однак від підпису в оригіналі наказу позивач відмовилася і залишила кабінет.

На запитання суду чи складався акт про відмову позивачем від отримання копії наказу про звільнення, свідок відповіла, що такого не існує, оскільки за браком часу та з урахуванням фактичного вручення ОСОБА_1 трудової книжки, акт не було складено.

На запитання суду, хто ще був присутній під час вручення ОСОБА_1 трудової книжки, свідок ОСОБА_3 повідомила, що в кабінеті також знаходився працівник центру комплектування ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_4 , провідний спеціаліст Житомирського об"єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо обставин видачі позивачу трудової книжки суду пояснення не надала, оскільки нічого не відомо, лише вказала, що була присутня під час складення актів про відсутність позивача на службі.

Відповідно до ухвали суду від 22.01.2024 в наступне судове засідання 01.02.2024, викликано свідків: ОСОБА_15 та ОСОБА_13 .

В судовому засіданні 01.02.2024 заслухано пояснення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_15 , пояснила, що працює спеціалістом у районному територіального центрі комплектування та соціальної підтримки, який фактично знаходився в одному приміщенні з Житомирським об"єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Свідок зазначила, що дійсно, восени 2022 року зустріла ОСОБА_1 в приміщенні центру комплектування. На запитання суду чи пам"ятає свідок більш точну дату зустрічі, ОСОБА_15 заперечила, повідомивши, що не пам"ятає.

Свідок ОСОБА_15 , пояснила, що при зустрічі, ОСОБА_1 повідомила їй, що вона звільнилася, саме тому передала ОСОБА_15 ключі від сейфу, оскільки вони працювали в одному кабінеті.

На запитання представника позивача, чи зверталась ОСОБА_1 до неї ( ОСОБА_15 ) з проханням підтвердити, що вона була на робочому місці 19.09.2022. Свідок ОСОБА_15 повідомила, що ні, ніхто не звертався.

Свідок ОСОБА_13 , спеціаліст служби охорони державної таємниці Житомирського об"єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомив, що до вересня 2022 року займав посаду тимчасово виконуючого обов"язків начальника служби охорони державної таємниці в Житомирському об"єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Щодо обставин прийняття печатки від ОСОБА_1 свідок пояснив, що позивача в день коли вона прибула до центру комплектування та принесла печатку, особисто не бачив. Свідок вказав, що печатку «№4» йому передав ОСОБА_12 , яку він відразу списав, шляхом заповнення інформації у Книзі обліку печаток і штампів, які є в Житомирському об"єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_13 , пояснив, що дату повернення (отримання) печатки «№4» та його підпис, ним проставлено у вказаному журналі особисто, того ж самого дня, як ОСОБА_12 передав йому зазначену печатку.

Відповідно до ухвали суду від 01.02.2024 у зв"язку із задоволенням клопотання відповідача, викликано у наступне судове засідання 15.02.2024, свідка ОСОБА_14 .

В судовому засіданні 15.02.2024 заслухано пояснення свідка ОСОБА_14 , який до 06.07.2023 був працівником Житомирського об"єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що до 06.07.2023 працював в Житомирському об"єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та мав своє робоче місце в одному кабінеті з ОСОБА_3 . Свідок вказав, що в той момент, коли ОСОБА_1 прийшла за отриманням трудової книжки, яку їй було вручено працівником центру комплектування - ОСОБА_3 , він знаходився з вказаними особами в одному кабінеті.

ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_3 спочатку вручила ОСОБА_1 трудову книжку, потім заповнила інформацію та проставила дату отримання в Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них, після того дала позивачу на підпис.

Щодо ознайомлення позивача з наказом про звільнення, свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 копію наказу про звільнення, проте позивач відмовилася від підпису про його отримання.

Щодо дати розвитку вказаний подій, свідок ОСОБА_14 ствердно зазначив - 13.09.2022, посилаючись на те, що такі події відбуваються не часто.

В судовому засіданні, 15.02.2024 представник відповідача підтримав заявлене 08 листопада 2023 року клопотання (за вх.75143/23) про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Позивач заперечувала щодо задоволення заявленого клопотання, оскільки за її поясненнями, вона не виходила на роботу 13.09.2022 та не отримувала в цей день трудової книжки та копії наказу про звільнення, обґрунтовуючи це тим, що 13.09.2022 перебувала за межами міста Житомир разом зі свідком ОСОБА_2 . В свою чергу, надані свідками пояснення, що суперечать її показам, позивач вважає поданими під тиском зі сторони керівництва центру комплектування.

Представник позивача також заперечувала щодо задоволення заявленого клопотання, оскільки за її переконанням: на свідка ОСОБА_2 здійснено тиск; документи подані до суду від ПрАТ «Ліктрави» щодо обліку робочого часу працівників охорони, Журнал рапортів переписувався; однозначності та достовірності в поясненнях допитаних свідків, окрім їх власних слів немає.

У ході судового розгляду справи судом заслухано пояснення позивача, представників сторін, учасників справи, покази свідків, досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи, та відповідно до протокольної ухвали суду (без виходу до нарадчої кімнати) суд на місці ухвалив перейти до розгляду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З зміст наведених вище норм свідчить, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Отже, з аналіз вищевказаного свідчить, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №320/5468/18.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 17 вересня 2020 року у справі №380/2210/20.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Предметом позову в даній справі є, визнання протиправним та скасування наказу начальника Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №12-ДС від 08.03.2022 про звільнення ОСОБА_1 за прогул, з встановленням таких способів відновлення прав позивача як, поновлення на посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

До Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом ОСОБА_1 звернулася 17.10.2022, про що свідчить відтиск штемпелю печатки Житомирського окружного адміністративного суду.

Суд не заперечує, що 08.03.2022 в даному випадку, не може бути датою з якої позивач мала б дізнатися про порушення своїх прав, при цьому спірним питанням в межах розгляду даної справи, стало встановлення дати отримання позивачем трудової книжки та копії наказу про звільнення. У свою чергу, зазначений факт є датою відліку строку звернення до суду з даною позовною заявою, яку позивач вважає не пропущеною, оскільки заперечує, що 13.09.2022 виходила на роботу, а також заперечувала отримання нею трудової книжки та оскаржуваного наказу саме 13.09.2022.

Позивач пояснила, що у зв"язку з введенням в Україні військового стану та військовою агресією російської федерації проти України, з існуванням реальної загрози життю її родини, 02.03.2022 змушена була вивезти на власному автомобілі свою невістку та онука до Польщі. Вказує, що приїхавши до міста Варшави влаштувала родичів і вирушила в Україну, проте по дорозі до кордону у неї зламався автомобіль і вона змушена була затриматися для його ремонту. Лише 9-10 вересня 2022 року приїхала до міста Житомира, при цьому в"їхала до України, перетнула кордон - 01.09.2022. Зважаючи на те, що понад тиждень перебувала у дорозі та, враховуючи хворобливий стан свого чоловіка, вирішила відпочити за містом, а потім вийти на роботу.

Позивач заперечує, що 13.09.2022 виходила на роботу, а також заперечує отримання нею трудової книжки та оскаржуваного наказу саме 13.09.2022. ОСОБА_1 вказує, що саме в цей день - 13.09.2022, перебувала за містом з ночівлею на риболовлі, разом зі своїм чоловіком та спільним другом - ОСОБА_2 .

Однак суд вказує, що фактичне перебування ОСОБА_1 13.09.2022 поза межами міста Житомира, спростовується показами допитаних судом в судовому засіданні 30.11.2023 свідків, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що у сукупності з доказами наявними у матеріалах справи свідчать, що свідок ОСОБА_2 з 08:00 год. 13.09.2022 по 08:00 год. 14.09.2022 мав робочий день у ПрАТ "Ліктрави".

Суд зауважує, що оцінку зазначеним поясненням та встановленим доказам вже було надано судом в ухвалі суду від 30.11.2023.

Щодо заперечення позивачем дати виходу на роботу, а також отримання нею трудової книжки та оскаржуваного наказу саме 13.09.2022, а не 19.09.2022 як вказує ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

З метою встановлення дати отримання позивачем трудової книжки та копії оскаржуваного наказу, судом заслуховувалися пояснення всіх свідків, про допит яких клопотали представники обох сторін, які у свою чергу під розписку попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, оцінюючи вищезазначені покази свідків у їх сукупності з дослідженими доказами, судом встановлено.

Двічі допитана як свідок ОСОБА_3 , чиї пояснення співпадають з поясненнями свідка ОСОБА_14 , підтвердила хронологію розвитку подій 13.09.2022, а саме: вручення ОСОБА_1 її трудової книжки, заповнення відомостей та дати отримання «13.09.2022» в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них і лише тільки після того надання ОСОБА_1 вказаної Книги для підпису, що позивач засвідчила власним підписом без зауважень (т.1 а.с. 52-56).

На противагу вказаному позивач, під присягою свідка, вказала про те, що підпис у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них про отримання своєї трудової книжки проставила за відсутності дати про отримання.

На запитання суду до позивача, чому нею особисто не проставлено дату отримання трудової книжки в Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них при отриманні трудової книжки, ОСОБА_1 зазначила, що не мала намірів оскаржувати таке звільнення до суду.

Суд вказує, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У Книзі обліку реєструють усі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Отже, положення чинного законодавства не містять застереження щодо визначення на кого саме покладено обов"язок зазначення дати отримання трудової книжки.

Також на підставі пояснень свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 судом встановлено, що ОСОБА_1 в день прибуття на роботу, передала підзвітну їй печатку «№4» ОСОБА_12 , що не заперечується самим позивачем.

У свою чергу, зі змісту пояснень вказаних свідків встановлено, що ОСОБА_12 , відразу передав отриману від позивача печатку «№4» уповноваженому т.в.о. начальника служби державної таємниці Кислицькому М.П., про що ОСОБА_13 , в той же день, внесено інформацію шляхом заповнення даних в Книзі обліку печаток і штампів, які є в Житомирському об"єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки і зазначенням дати отримання 13.09.2022 (т.2 а.с. 63-65).

З огляду на вказане, судом встановлена дата здачі позивачем печатки «№4» - «13.09.2022».

Водночас свідок ОСОБА_15 , яка була допитана судом за клопотанням позивача, пояснила суду, що дійсно, восени 2022 року зустріла ОСОБА_1 у приміщенні центру комплектування, проте більш точної дати зустрічі з позивачем, ОСОБА_15 не змогла повідомити суду.

З огляду на вказане, з урахуванням заслуханих пояснень свідків та в сукупності з дослідженими судом доказами, як в цілому, так і кожного окремо, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду те, що вона дізналася про порушення своїх прав лише 19.09.2022, а не раніше - 13.09.2022, як вказано в записі №46 Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату та з урахуванням встановлених судом обставин (т.1 а.с. 52-55).

Щодо доводів представника позивача про давання показань свідками під тиском, суд вказує, що перед наданням показів свідкам роз"яснено їх права, попереджено про кримінальну відповідальність та приведено до присяги свідка, а тому належним засобом доказування існування викладених обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Суд звертає увагу на те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказам.

В даному випадку суд наголошує, що позивач не вважає пропущеним нею місячний строк звернення до суду з даною позовною заявою, натомість доводить суду правомірність звернення до суду в межах установленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, та вказує, що про звільнення з посади їй стало відомо лише 19.09.2022.

Окрім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що представник позивача, адвокат Сможук-Семенюк Галина Петрівна, яка діє на підставі ордера серії АМ №1048073 від 10.03.2023, первинно, в судовому засіданні 14.03.2023 на підтвердження повноважень представництва інтересів позивача, подала до суду оригінал ордеру серії АМ №1048073 від 10.03.2023, у якому підставою видачі вказаного ордеру зазначено договір про надання правової допомоги «№68 від 17 вересня 2022 р.» (т.1 а.с. 76).

Водночас, при надсиланні адвокатом Сможук-Семенюк Галиною Петрівною через систему «Електронний суд» 08.12.2023 заяви (за вх.№83253/23), на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2023, представником позивача долучено копію ордера серії АМ №1048073 від 10.03.2023, у якому підставою видачі вказаного ордера зазначено договір про надання правової допомоги «№68 від 10 березня 2023 р.» (т.2 а.с. 33).

Суд враховує, що адвокатом могла бути допущена помилка при формуванні та заповненні даних в ордері серії АМ №1048073 від 10.03.2023, яку вона має право та повноваження виправити. Проте подавши до суду повторно ордер АМ №1048073 від 10.03.2023 із зазначенням іншої дати договору №68 про надання правової допомоги, представник позивача жодної інформації суду не повідомила.

Частиною другою та п"ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, зазначені дії позивача та його представника свідчить виключно про намагання домогтися безпідставного поновлення судом строку на звернення до суду та нівелювання принципом правової визначеності.

Маючи намір добросовісної реалізації належного права на доступ до правосуддя, сторона повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону.

Відтак, позивач не вказала про об`єктивну неможливість звернення до суду вчасно, на противагу вказаному безпідставно доводила суду, що датою отримання трудової книжки та копії наказу є 19.09.2022, з метою запобігання пропуску встановленого законом строку для оскарження наказу про звільнення.

Доказів існування поважних причин, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду із даним позовом, позивачем до суду не надано.

Підсумовуючи наведене, оцінка змісту обставин справи, хронології та послідовності дій позивача перед зверненням до суду свідчать про те, що цей строк був пропущений через відсутність зусиль позивача, належної старанності та добросовісності реалізації права на доступ до правосуддя.

Суд зазначає, що відповідно до ухвали суду від 30.11.2022 про відкриття провадження у справі, заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою, з тих підстав, що суд на момент відкриття провадження у справі дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду оскільки, як вказувала позивач, вона дізналася про порушення своїх прав лише 19.09.2022.

Однак, з урахуванням з`ясованих обставин справи, зроблених судом висновків про час з якого слід обраховувати строк звернення до суду з даною позовною заявою, суд дійшов висновку про передчасність висновку суду про визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, викладеного в ухвалі про відкриття провадження у справі від 30.11.2022.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою та п"ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід наголосити, що принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Підсумовуючи наведене та враховуючи відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, подану до суду після спливу строку звернення до суду з таким позовом, слід залишити без розгляду та, як наслідок, задовольнити клопотання відповідача.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 287, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

ухвалив:

1. Визнати передчасним висновок суду про визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, викладений в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 про відкриття провадження у справі.

2. Клопотання Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, - задовольнити.

3. Позов ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, - залишити без розгляду.

4. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко