Справа № 711/572/24
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/572/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Позарецької С.М.,

при секретарі - Шульзі А.В.,

за участю представника

позивача адвоката Самофала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.01.2024 при в`їзді в м. Київ на стаціонарному блокпосту було зупинено позивача під час керування автомобілем RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_1 , для перевірки документів співробітниками поліції. Після надання всіх витребуваних документів капітаном поліції 2 роти З батальйону полк - 2 Управління патрульної поліції в місті Києві Пильником О.М. відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15.01.2024 серії ЕНА № 124563, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП за порушення ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух» - керування водієм ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що має бути скасована. Так, єдиною підставою для, нібито, порушення позивачем ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух», було те, що власником вказаного автомобіля є юридична особа ТОВ «Смілаенергопромтранс». При цьому, як вказує позивач, ним не здійснювалося перевезення ні пасажирів, ні вантажу вказаним транспортним засобом, а тим більше з метою отримання прибутку. Цих обставин не встановив та не зазначив капітан поліції Пильник О.М .

Так, позивач працює в ТОВ «Смілаенергопромтранс» на посаді завідувача відділу матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування, а вказаний автомобіль йому був наданий під особисту матеріальну відповідальність для службового використання з метою виконання посадових обов`язків, пов`язаних з відрядженнями в межах території України, укладення договорів на поставку з контрагентами та інше, однак зовсім не з метою надання комусь послуг по перевезенню вантажів чи людей.

Сам лише факт перебування вказаного автомобіля у власності юридичної особи, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «Смілаенергопромтранс», є загальним легковим пасажирським-В засобом, має 7 пасажирських місць. При цьому, транспортний засіб має повну масу 2770 кг, масу без навантаження 1753кг, об`єм двигуна 1995.

Окрім того, позивач вказує, що він не перевозив ні пасажирів, ні вантаж в автомобілі, а тим більше з метою отримання прибутку (тобто надаючи комусь відповідні послуги).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.12.2023 серед видів діяльності TOB «Смілаенергопромтранс», , відсутні будь-які види діяльності, пов`язані з надання послуг по перевезенню людей чи вантажу.

Те, що ТОВ «Смілаенергопромтранс» не здійснює надання послуг по перевезенню вантажу чи людей з метою отримання прибутку автомобілем RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується також і довідкою даного товариства.

Оскільки керований позивачем автомобіль є легковим та не використовувався ним, зокрема і 15.01.2024, з метою отримання прибутку, то вказаний транспортний засіб не підлягав обов`язковому технічному огляду, а в діях позивач, як вважає, відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, позивач просить суд, - визнати незаконною та скасувати постанову серія ЕНА №1245632 від 15.01.2024 про визнання його винним за ст. 121 ч.3 КУпАП та накладення стягнення та закрити провадження у адміністративній справі.

Ухвалою суду від 26.01.2024 прийнято та відкрито провадження по справі і призначено до розгляду за правилами ст.ст. 268, 269, 286 КАС України.

Відповідачем Департаментом патрульної поліції через представника за довіреністю Дідковською Д.Ю. подано відзив на позов, який прийнятий судом. Вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено і просить відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених належним чином про судовий розгляд справи, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає нормам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Враховуючи думку учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 15.01.2024 при в`їзді в м. Київ на стаціонарному блокпосту було зупинено позивача ОСОБА_1 під час керування ним автомобілем RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_1 , для перевірки документів співробітниками поліції. Капітаном поліції 2 роти 3 батальйону полк - 2 Управління патрульної поліції в місті Києві Пильником О.М. відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15.01.2024 серії ЕНА № 124563, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП за порушення ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух» - керування водієм ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Слід зазначити, що розгляд справи відбувався на місці; постанова винесена уповноваженою особою і вручена під розписку позивачу, про що свідчить його підпис і даний факт визнається позивачем.

Крім того, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до наказу №05/01/15ю від 05.01.2015, працює в ТОВ «Смілаенергопромтранс» на посаді завідувача відділу матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування, а вказаний автомобіль йому був наданий під особисту матеріальну відповідальність для службового використання з метою виконання посадових обов`язків, пов`язаних з відрядженнями в межах території України, укладення договорів на поставку з контрагентами та інше, однак зовсім не з метою надання комусь послуг по перевезенню вантажів чи людей, що також підтверджується вказаним наказом і довідкою генерального директора ТОВ Пилипів В.Ф. №91 від 18.01.2024.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб RENAULT TRAFIC, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ТОВ «Смілаенергопромтранс», є загальним легковим пасажирським-В засобом, має 7 пасажирських місць. При цьому, транспортний засіб має повну масу 2770 кг, масу без навантаження 1753кг, об`єм двигуна 1995.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.12.2023 серед видів діяльності TOB «Смілаенергопромтранс», , відсутні будь-які види діяльності, пов`язані з надання послуг по перевезенню людей чи вантажу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 121 КУпАП, - керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як передбачено п.п. б) п. 31.3 Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

До участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний станяких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль (ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про дорожній рух»).

Відповідно до статті 33 ЗУ «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України «Про дорожній рух». Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 35 цього Закону, обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Тобто, однією з визначальних обставин є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів - з метою отримання прибутку.

Як передбачено ч.1 ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.п. 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Під господарською діяльністю в Господарському Кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. (стаття 3 ГК України).

Тобто, господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18.07.1997.

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: - транспортними засобами спеціального призначення; - транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; - службовими легковими автомобілями; - транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Крім того, згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 3 ст. 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 3 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами розгляду справи суд прийшов до висновку, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Також, керований позивачем автомобіль є легковим та не підтверджено, що він використовувався позивачем з метою отримання прибутку (перевезення пасажирів, вантажу), у розумінні ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух». Крім того, відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження висновків прийнятого рішення, а саме постанови від 15.01.2024, суду надано не було. Сам по собі факт належності транспортного засобу юридичній особі не може бути підставою для обов`язкового технічного контролю, а тому відсутні підстави для обов`язкового технічного контролю і для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Отже, за відсутності доказів провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, постанова від 15.01.2024 підлягає до скасування, а провадження по адміністративній справі - до закриття.

При вирішенні спору судом враховувалися висновки ВС, викладені у постановах: від 08.07.2020 у справі №731/186/17, від 17.10.2019 у справі №678/483/17.

Встановлено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи довічно, що підтверджується даними пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 , а тому в силу положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору при подані до суду позову. Відповідно до ст. 139 КАС України, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211грн. 20коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 286-270, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕНА №1245632 від 15.01.2024, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. 00коп.

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул.Федора Ернста, 3) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211грн. 20коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 20.02.2024.

Головуючий: С. М. Позарецька