Справа № 621/2242/23
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 р.Справа № 621/2242/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Овдієнко В.В., вул. Леніна, 6, м. Зміїв, Зміївський, Харківська, 63404, повний текст складено 14.12.23 року по справі № 621/2242/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті , третя особа: Заступник директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальник відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко Антон Вадимович

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: заступник директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальник відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко Антон Вадимович, в якому просив суд:

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АА №00008437 від 11.05.2023, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2023 позов задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00008437 від 11.05.2023, складену заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренком Антоном Вадимовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн 00 коп., провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Зобов`язано Головне управління Державної Казначейської служби України в Харківській області (вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166) повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп., сплаченого при поданні позову за квитанцією від 20.06.2023 в АТ "Таскомбанк".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00008437 від 11.05.2023, складеної заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренком Антоном Вадимовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що 13.04.2023 о 13:10 годині на км 348+870 автодороги М-03 у Полтавській області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MAN L 2000 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 27.68% (4.982 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон.

Також, в постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначені результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення: - виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу - загальна маса - 22982,4 кг; фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 2 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4290 мм; навантаження на вісь 1 - 11233 кг; 2 - 14 303 кг; загальна маса - 25 536 кг, за що накладено адміністративний штраф в розмірі 34 000 грн 00 коп. (Т. 1 а. с. 26, 116, 117).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 підтверджується, що транспортний засіб MAN L 2000 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить позивачу ОСОБА_1 , є спеціалізованим вантажним фургоном, має масу без навантаження 4 390 кг. та повну масу 8 990 кг (Т.1 а. с. 6).

Тобто, за технічними характеристиками, маса вантажу не має перевищувати 4 600 кг.

Згідно подорожнього листа № 5651539 від 13.04.2023, транспортний засіб MAN L 2000 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , здійснював перевезення запчастин з м. Харкова до м. Полтава, масою 4,2 тони (Т. 1 а. с. 7).

В позовній заяві наголошено, що 13.04.2023 позивач під час руху дорогою М-03 міжнародного значення керував транспортним засобом, який має масу без навантаження 4 390 кг, і перевозив запчастини вагою 4,2 тони, що свідчить про повне навантаження на дорогу 8,59 тон, тобто в межах повної маси транспортного засобу MAN L 2000 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до 8,990 тон, і не відповідає даним зафіксованим в постанові серія АА № 00008437 про його повну масу - 22 982 кг.

Не погодившись з оскаржуваною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно ст. 9 КУпАП проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Керуючись ст. 251 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Згідно з пп.3 п.2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Керуючись ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35м), за довжиною - 22м (для маршрутних транспортних засобів - 25м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16т, строєні 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16т, строєні осі - понад 22т або фактичною масою понад 40т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18т, строєні осі - понад 24т або фактичною масою понад 44т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7т або фактичною масою понад 24т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27.12.2019 (далі - Порядок № 1174).

Так, п. 7 Порядку № 1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Відповідно до ст. 229 КУпАП, посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.ч. 2, 3 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 249 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-2 цього Кодексу та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, іншими документами.

Положеннями ч. 1 ст. 279-5 КУпАП передбачено, що в разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, ч.ч. 2,3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності за даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців встановлюють відповідальну особу, зазначену в ч. 1 ст. 143 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Згідно ч. 1 ст. 143 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, ч.ч. 2 і 3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 279-5 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені ст. 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що, 13.04.2023 позивач під час руху дорогою М-03 міжнародного значення керував транспортним засобом MAN L 2000 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який має масу без навантаження 4 390 кг, і перевозив запчастини вагою 4,2 тони, що свідчить про повне навантаження на дорогу 8,59 тон, тобто в межах повної маси транспортного засобу MAN L 2000 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до 8,990 тон, і не відповідає даним зафіксованим в постанові серія АА № 00008437 про його повну масу - 22 982 кг.

За умови маси транспортного засобу без навантаження - 4390 кг, згідно оскарженої постанови маса вантажу мала складати 18 592 кг, що є більше ніж в чотири рази перевищенням максимальної маси вантажу, допустимої за технічними характеристиками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі Єрохіна проти України від 15.02.2013).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що матеріалами справи, а саме додатковою інформацією до постанови про накладення адміністративного стягнення серії АА № 00008437 від 11.05.2023, зафіксовано на фото як прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 53, Q-Free HI TRAC TMU4 WIM, 053*001, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, пересікають одночасно два авто о 13:10:37 год. 13.04.2023. ( Т.1 а.с. 117)

Колегією суддів було досліджено надані відповідачем пояснення щодо одночасної фіксації ваги двох транспортних засобів, які рухались суміжними смугами через автоматичний взважувальний пункт, та встановлено, що вони не спростовують жодного факту підтвердженого судом першої та апеляційної інстанції.

У спірних правовідносинах, відповідачем не доведено, що керований позивачем транспортний засіб перевозив вантаж, маса якого більше ніж у в чотири рази перевищувала максимально можливу масу вантажу, передбачену технічними характеристиками та не надано жодних доказів на спростування доводів про можливість похибки через одночасний проїзд ще одним автомобілем пункту вагового контролю та на розділювальних смугах, що могло створити некоректний результат вагового контролю.

При цьому факт одночасного проїзду двох автомобілів підтверджується результатами фотофіксації, доданими до відзиву представником відповідача.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за обставин, що викладені в оскаржуваній постанові, тому і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення від 11.05.2023 не ґрунтується на фактичних даних, що суперечить вимогам ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаного вище, оскаржувана постанова у справах про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2023 по справі № 621/2242/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 22.02.2024 року