Справа № 452/3890/22
Суддя: Кущ Т. М.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/3890/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2023 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Роман Л.І.,

за участю:

представника позивача Чехова Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - Самбірський РВП ГУНП у Львівській області), Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП у Львівській області) про визнання незаконною постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2022 року до канцелярії суду надійшов вищевказаний адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 21 березня 2023 року, вказано, що 21 жовтня 2022 року ПОГ СВГ ВП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майор поліції Куриляк М.І. виніс постанову серії БАВ №172984 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи належним йому транспортним засобом «RENAULT SCENIC», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 13 жовтня 2022 року о 19 год. 50 хв. в м.Новий Калинів, на пл. Авіації, біля будинку №8 здійснив стоянку такого автомобіля в місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п.15.10 (д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами та доповненнями (далі ПДР України).

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн., позивач просить визнати її незаконною та скасувати, посилаючись на те, що належний йому транспортний засіб був ним зупинений таким чином, що не заважав руху інших транспортних засобів. Крім того, вказав, що копію оскаржуваної постанови в день її винесення він не отримував та поштою така постанова йому не надсилалась, а тільки 08 грудня 2022 року копію такої було отримано його представником - адвокатом Чеховим Д.А., про що свідчить копія журналу вихідної кореспонденції. Також вказав на чисельні порушення норм законодавства, а саме: працівником поліції було проігноровано факт невизнання ним своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, проігноровано клопотання про бажання користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката (порушено право на захист), не пред`явлено жодних доказів вчинення правопорушення, не допитано свідків, заявлених ОСОБА_1 , а доданий до матеріалів справи фотознімок жодним чином не підтверджує порушення ним п.15.10 (д) ПДР України, оскільки із даного фотознімку не можливо встановити наявну дорожню розмітку, дорожні знаки, відстань транспортного засобу від інших об`єктів, ширину проїзду що залишилась, тощо. Відтак, на його переконання, в матеріалах справи

відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів на його користь суму сплаченого ним судового при пред`явленні позову до суду.

Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року адміністративний позов залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.33-34).

18 березня 2023 року згідно штампу на поштовому конверті представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чехов Д.А. направив до суду уточнений адміністративний позов з доданими до нього документами, який надійшов до суду 21 березня 2023 року, а також 23 березня 2023 року через мережу «Електронний суд» подав до суду клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження вказаної постанови (а.с.41,42-44,52-56,77-79).

Ухвалою суду від 24 березня 2023 року позивачу ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті на 03 квітня 2023 року за правилами ст.286 КАС України. При цьому, відповідачу Самбірському РВП ГУНП у Львівській області було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено наслідки його неподання та витребувано матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.81-82).

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався та оголошувалися перерви судового засідання.

Крім того, ухвалою суду від 29 червня 2023 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ГУНП у Львівській області. При цьому, відповідачу ГУНП у Львівській області було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено наслідки його неподання (а.с.187).

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені, зокрема, на 07 грудня 2023 року та 22 грудня 2023 року, не з`явився, про дату, час і місце їх проведення був повідомлений належним чином. У відповідних письмових заявах, поданих до суду, прохав задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі по тих підставах, які викладені в позовній заяві, та розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Самбірського РВП ГУНП у Львівській області в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце їх проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надав. При цьому, представником відповідача подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позову, а також надано матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.101-110).

Представник відповідача ГУНП у Львівській області в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце їх проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав. При цьому, представником відповідача подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з проханням відмовити в задоволенні позову, в п.2 якого заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с.197-201).

Позивач правом подати відповідь на відзив кожного з відповідачів не скористався. Інших заяв та клопотань з процесуальних питань від учасників справи на адресу суду не надходило.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Виходячи з положень стст.205,268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_1 та представників відповідачів, за участі повноважного представника позивача адвоката Чехова Д.А., на підставі наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи в суді повноважний представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чехов Д.А. підтримав заявлені вимоги по тих самих підставах, які були викладені в адміністративному позові, надавши судові відповідні пояснення, прохав позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши як позицію позивача у справі, викладену в позовній заяві, уточненнях до неї та у додаткових заявах, поданих до суду, так і позицію відповідачів, викладену кожним окремо у відзивах на позовну заяву, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, ухвалою суду від 24 березня 2023 року позивачу ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для звернення до суду із адміністративним позовом до Самбірським РВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.81-82).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи належним йому транспортним засобом «RENAULT SCENIC», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 13 жовтня 2022 року о 19 год. 50 хв. здійснив стоянку такого автомобіля в місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів, а саме біля будинку №8 на пл. Авіації в м.Новий Калинів Самбірського району Львівської області, чим порушив п.15.10 (д) ПДР України.

Дане порушення зафіксовано відповідачем - Самбірським РВП ГУНП у Львівській області шляхом винесення постанови серії БАВ №172984 від 21 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Право позивача ОСОБА_1 на оскарження рішення відповідачів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області та ГУНП у Львівській області в особі ПОГ СВГ ВП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майор поліції Куриляка М.І., котрий виніс постанову серії БАВ №172984, та який згідно змісту п.7 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, уповноважений на прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення, безпосередньо передбачено ст.122 КУпАП, та визначено стст.5,6, п.1 ч.1 ст.19 КАС України.

Предметом спору в даній справі є з`ясування правомірності винесення відповідачем рішення в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення ПДР України, в тому числі, передбачені ч.3 ст.122 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом одинадцятим частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 01грудня 2015 року за №1496/27941 (далі Інструкція-2), протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

З наведеного вбачається, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених ч.3 ст.122 КУпАП без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Крім цього, п.18 Інструкції-2 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, 13 жовтня 2024 року працівниками поліції, котрі виїхали на місце події, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.3 ст.122 КУпАП, винесено не було.

При цьому, судом встановлено, що позивач на місці події не погоджувався з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, що свідчить про наявність у відповідача обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Проте, ані 13 жовтня 2022 року працівниками поліції, котрі виїхали на місце події, ані 21 жовтня 2022 року ПОГ СВГ ВП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Куриляком М.І., протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції-2 та ч.5 ст.258 КУпАП.

Згідно частини 2 статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку про те, що ПОГ СВГ ВП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майором поліції Куриляком М.І., рішення, яке оспорюється позивачем, прийнято з порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

До того ж, приймаючи рішення у справі, судом враховано наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.15.10 (д) Розділу 15 «Зупинка та стоянка» ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За порушення водіями транспортних засобів ПДР України, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, встановлена адміністративна відповідальність, передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана

особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим стст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

З п.1 ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, виходячи з таких підстав.

Приписами чч.1,2 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною першою статті 74 КАС України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно з приміткою до статті 14-2 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у не оплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Позивач та його представник у поданому до суду позові обґрунтовують правомірність здійснення стоянки тим, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб був ним зупинений таким чином, що не заважав руху інших транспортних засобів.

При цьому, із доданих до матеріалів справи, у тому числі з доданих відповідачами до відзиву, схеми розташування автомобіля позивача та з фотознімку такого автомобіля не можливо встановити наявну дорожню розмітку, дорожні знаки, відстань транспортного засобу від інших об`єктів, ширину проїзду, що залишилась, тощо. Схема розташування автомобіля не містить відомості про використання та застосування вимірювальних інструментів та вимірювальної техніки, при цьому така схема підписана лише працівником поліції, що прибув на місце вчиненого правопорушення, та не підписана іншими учасниками події.

Відтак, відповідачами не надано доказів здійснення певних вимірів на місці події, а фото доказ не доводить, що транспортний засіб, належний ОСОБА_1 , котрий стояв біля будинку №8 на пл. Авіації в м.Новий Калинів Самбірського району Львівської області, дійсно зробив неможливим рух інших транспортних засобів.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем ПДР України, відповідачами суду не надано, а тому, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень, зокрема, не довів факту допущення позивачем порушення п.15.10 д) ПДР України.

Сама ж по собі наявність такої постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, ненадання належного доказу стосовно вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Тому, за таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, на переконання суду, є недоведеним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, у відповідності до положень статті 286 КАС України, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, винесеної відповідачем, вважає наявними підстави для скасування такої постанови як незаконної та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, зі змісту статті 222 КУпАП вбачається, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються органами Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративне правопорушення і накладати адміністративне стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, належним відповідачем у справах щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись до суду з адміністративним позовом, одним з відповідачів визначив Самбірський РВП ГУНП у Львівській області, який не є юридичною особою, а є структурним відділом ГУНП у Львівській області.

З урахуванням викладеного, Самбірський РВП ГУНП у Львівській області не є належним відповідачем у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Самбірського РВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення необхідно відмовити.

При цьому, позов ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.40).

Таким чином, враховуючи те, що позов ОСОБА_1 ГУНП у Львівській області підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з вказаного відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись стст.2,5,6-10,77,120-122,134,139,159,205,229,241-246, 255,268,286,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №172984 від 21 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 680 (шестисот вісімдесяти) гривень 00 копійок, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП, - закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятисот дев`яносто двох) гривень 40 (сорока) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.М. Кущ