Справа № 743/153/24
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/153/24
Провадження № 2-а/743/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року смт Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Воєдило О. В.

позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі міського типу Ріпкисправу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1281485 від 20.01.2024 р. та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що 20.01.2024 р. відповідачем було складено оскаржувану постанову та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн у зв`язку з тим, що позивач керував транспортним засобом з державним номерним знаком, який був неосвітлений в темну пору доби. Однак, за твердженням позивача, він переконався перед виїздом у технічній справності транспортного засобу та повідомив інспектора, що несправність виникла під час руху та він не мав об`єктивної можливості перевірити цю несправність, а відтак позивач вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю умислу на вчинення правопорушення.

Крім того, позивач вважає, що працівники поліції були зобов`язані запропонувати та надати йому можливість виправити несправність одразу на місці зупинки, однак цього не зробили.

Також позивач, посилаючись на положення п. 9 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, звертає увагу суду на ту обставину, що інспектор Горбач В. В. не досліджувала докази при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Додатково позивач зауважує, що в пункті 2 оскаржуваної постанови місцем розгляду справи вказана вул. Грициніна в смт Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, в той час як рішенням 13 сесії 8 скликання Ріпкинської селищної ради від 22.12.2022 р. вул. Грициніна в смт Ріпки перейменована на вул. Набережну. Ріпкинський район перестав існувати (був ліквідований) у відповідності до розпорядження КМ України № 730-р від 12.06.2020 р. Невірна назва вулиці зазначена також у п. 5 оскаржуваної постанови.

Позивач наголошує на тому, що в порушення ч. 2 ст. 283 КУпАП та Інструкції № 1395 у постанові не зазначено посаду поліцейського, що суттєво обмежує позивача, на його думку, у оскарженні постанови.

З огляду на вказане, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.01.2024 р. позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

02.02.2024 р. недоліки позовної заяви були усунуті.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.02.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 13.02.2024 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.02.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи було відкладено на 26.02.2024 р.

15.02.2024 р. до суду надійшов відзив, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначаючи, що окремі недоліки постанови не можуть бути підставою для її скасування, адже зі змісту постанови вбачається суть правопорушення та усі обов`язкові обставини його вчинення.

У відзиві здійснено посилання на п. 7.1.1 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (далі - ДСТУ 3649:2010), за положеннями якого відповідність вимогам п. 6.1.7.1 (в тому числі надійного освітлення поверхні номерного знака) перевіряється візуально.

Відповідач зауважує, що доказом правопорушення є відеозапис, долучений до відзиву, з якого вбачається, що факт правопорушення визнається позивачем на місці зупинки. Не заперечує цього факту позивач і у позовній заяві.

При цьому, відповідач наголошує на тій обставині, що з відеозапису достеменно вбачається роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інспектор жодним чином не перешкоджав у реалізації будь-яких прав позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На думку відповідача, склад правопорушення не передбачає встановлення умислу в діях особи, позаяк значення має лише факт виявленого порушення.

У судовому засіданні 26.02.2024 р. позивач підтримав доводи позовної заяви та додатково зауважив, що неодноразово повідомляв інспектора про виникнення технічної несправності у дорозі. Пояснив суду, що конструкція автомобіля не має датчиків несправності освітлення номерного знаку, а тому він не знав та не міг знати про несправність, що виникла під час руху автомобіля.

Також позивач наголосив на тому, що відеодоказ, наявний в матеріалах справи, не має електронного підпису в порушення вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги», а тому не є допустимим доказом у даній справі.

Позивач у судовому засіданні наполіг на тому, що права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому роз`яснені не були, а з відеодоказу не вбачається, що не працює підсвітка номерного знака.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, в поданому відзиві просив проводити розгляд справи за відсутності його представника.

Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі, судом встановлено наступне.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 20.01.2024 р. інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, капралом поліції Горбач В. В. винесено постанову серії ЕНА № 1281485 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1213 КУпАП, якою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Постанова мотивована тим, що 20.01.2024 р. о 20:59:12 год в смт Ріпки, вулиця Грициніна, водій керував транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 1213 КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

За положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до п. п. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Положеннями ч. 1 ст. 1213 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Судом встановлено з відеозапису, що позивач після зупинки вийшов з автомобіля та перевірив несправність, після чого зазначив, що, ймовірно, ліхтарі «відійшли», та в подальшому декілька разів повідомив працівників поліції про те, що поїде виправляти цю несправність.

Згідно п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам 6.1.1-6.1.5, 6.1.6.1-6.1.6.3, 6.1.7.1-6.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально.

Відповідно до п. 6.1.7.1 ДСТУ 3649:2010 габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціювати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака.

За таких обставин, суд приймає доводи відповідача про те, що встановлення неосвітлення не потребує спеціальних технічних засобів та відбувається шляхом візуального огляду.

А відтак доводи недоведеності, на думку позивача, факту правопорушення спростовуються дослідженим під час судового засідання відеозаписом.

Щодо доводів позивача про те, що вказаний відеозапис повинен містити електронний цифровий підпис, суд зважає на таке.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Суд зауважує, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той самий електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

За таких обставин, наданий відповідачем відеозапис є оригіналом електронного документа.

При цьому, положеннями КАС України передбачено накладення кваліфікованого електронного підпису на копії документів та у ч. 2 ст. 99 КАС України застережено, що законом може бути визначено інший порядок засвідчення, проте, саме щодо копії електронного доказу.

Окремо суд звертає увагу на те, що Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026, не передбачено накладення електронного підпису на відеозаписи, в той час як пунктом 2 Розділу VIII вказаної Інструкції передбачається зберігання таких відеозаписів на сервері та Інструкцією в цілому регламентується процедура зберігання, видачі та виготовлення копій таких відеозаписів шляхом відображення відомостей у журналах обліку.

За таких обставин, суд не вбачає підстав не приймати до уваги наявний в матеріалах справи відеозапис в якості допустимого доказу.

Щодо доводів позивача про відсутність в його діях умислу, суд зауважує, що статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для кваліфікації даного складу правопорушення інспектором поліції вірно не враховано відсутність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення, позаяк суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

За таких обставин, доводи позивача не спростовують обставини справи в частині наявності в його діях (керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби) складу правопорушення.

Доводи позивача про нероз`яснення йому прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, з якого також вбачається, що інспектор представилася перед розглядом справи про адміністративне правопорушення та пре`явила позивачу службове посвідчення, з яким він ознайомився. Також з відеозапису вбачається, що встановлення місця зупинки працівниками поліції здійснено за допомогою мобільного пристрою шляхом увімкнення геолокації, звідки отримано інформацію про назву вулиці.

Почувши декілька разів колишню назву вулиці під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ознайомившись з оскаржуваною постановою, де також було зазначено колишню назву району, позивач, між тим, зауважень щодо цього жодного разу не висловив, а відтак суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови з таких формальних міркувань, оскільки під час її складення порушення прав позивача в цій частині судом не встановлено.

Щодо посилання позивача на обов`язок працівників поліції запропонувати та надати можливість виправити несправність на місці зупинки, то з даного приводу суд зауважує, що позивачем не здійснено посилання на нормативно-правовий акт, який передбачає такий обов`язок. Посилання позивача на п. 31.5 ПДР є безпідставним, оскільки вказаним пунктом передбачено обов`язок саме для водія усунути несправності, однак не передбачено жодного обов`язку для працівників поліції. Натомість, судом з відеозапису вбачається, що позивач не був обмежений у можливості усунути технічну несправність на місці зупинки, однак повідомив працівників поліції, що планує це зробити згодом.

Посилання відповідача на ту обставину, що у п. 31.4 ПДР, до якого відсилає норма п. 31.5 ПДР, серед технічних несправностей і невідповідностей не передбачено несправність приладів освітлення номерного знаку, значення для правильного вирішення спору не має, оскільки судом попередньо встановлено, що позивач не був обмежений у вчиненні відповідних дій, та виключено нормативний обов`язок органу поліції щодо забезпечення відповідних умов.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З огляду на те, що відповідачем у повній мірі доведено правомірність прийнятого рішення, а позивачем такої правомірності не спростовано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 229, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з моменту проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.В. Кравчук