Справа № 359/11693/23
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/359/14/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Дьяченка В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Донських Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія САІ № 8165172 від 18.11.2023 року, винесеною інспектором УПП м. Бориспіль ОСОБА_2 , якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Свої вимоги, позивач обґрунтовує наступним.

18.11.2023 приблизно о 15 год. 09 хв. ОСОБА_1 рухався на власному автомобілі «TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що ОСОБА_1 перевищив дозволену швидкість руху. Останній не погодився та зазначив, що ним на вимогу працівників поліції він пред`явив свої документи, а на питання чи буде він дивитись відео з «Трукам» позивач повідомив, що буде разом із адвокатом, але йому було повідомлено, що стосовно позивача вже винесена постанова про притягнення його до відповідальності. На запитання позивача чому не має розгляду справи, капрал ОСОБА_2 почала зачитувати його права, на що позивач наголосив, що з самого початку наголошував, що бажає скористатись правом на захисника. Однак його клопотання, капрал Скурідіна Ю.Д. відхилила мотивуючи тим, що розгляд справи вже завершено. Отже позивач звертає увагу, що інспектор Скурідіна Ю.Д. винесла спірну постанову, попередньо не попередивши про його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не розглянувши матеріали справи, не надавши доказів. В той же час, клопотання позивача про право на допомогу захисника, безпідставно інспектор Скурідіна Ю.Д. відхилила. Тому позивач зазначає, що інспектор Скурідіна Ю.Д. порушила вимоги ст.ст. 245, 280 КУПАП. З огляду на це, позивач просив скасувати спірну постанову та закрити справу.

Ухвалою судді від 23.11.2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

11.01.2024 року протокольною ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області замінено первісного відповідача на Департамент патрульної поліції (а.с.33-10-11).

18.12.2023 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Милової Р.С, яка діє на підставі довіреності, надійшов до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказала на те, що твердження викладені позивачем у позові є хибними, а позовній вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки інспектор Скурідіна Ю.Д. діяла на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Зазначає, що під час несення служби на території м. Бориспіль 18.11.2023 екіпажем «Лемур-0107», за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam II Серія ТС008343, було виявлено порушення ПДР України, а саме водій транспортного засобу «TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2, зі швидкістю 74 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, шляхом накладення на нього штрафу у розмірі 340 грн. Зазначає, що з боку інспектора не було порушено процедуру розгляду справи, а під час винесення постанови САІ № 8165172 від 18.11.2023 року діяла на підставі та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений законодавством України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, оскільки правила дорожнього руху він не порушував.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Законність та обґрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору в цій справі.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Встановлено, що поліцейським роти № 3 БПП у Київській області ДПП капралом поліції Скурідіною Ю.Д. 18.11.2023 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії САІ № 8165172 від 18.11.2023 року.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

З постанови слідує, що 18.11.2023 о 15.01 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті, за адресою: м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 2, рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС008343, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

З дослідженого у судовому засіданні відео вбачається, що працівниками поліції були роз`яснені позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскаржуваною в межах спірних правовідносин постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за перевищення встановлених обмежень швидкості руху у населеному пункті більше чим на 20 км/год, що є порушенням п. 12.4 ПДР, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Звертаючись до суду, позивач, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, посилається на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та її розгляд за місцем його вчинення.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, адміністративний позов не містить належного обґрунтування того, що позивач не допускав порушення ПДР України, а навпаки порушення, яке оскаржує позивач зафіксовано технічним засобом, який додано відповідачем до відзиву, який був досліджений у судовому засіданні.

Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція щодо значимості процедурних порушень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Суд зазначає, що відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 122, 247, 251, 293 КУпАП ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72, 77, 90, 122, 241-246, 262, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Чирка С.С.