Справа № 260/8864/23
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2024 року м. Ужгород№ 260/8864/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008), Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області , в якому просить: 1) Визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №59 від 31.08.2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 24.08.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 59 від 31.08.2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, в оскарженому рішенні не було зазначено причин неврахування до загального страхового стажу позивача в повному обсязі періоди роботи в колгоспі «Червона Зірка» та КСГП «Синевир» з 01.01.1977 року по 31.12.1999 року, періоду роботи у колгоспі «Цебриківський» з 01.05.1996 року по 01.08.2000 року, період перебування на обліку у Міжгірському районному центрі зайнятості з 28.06.2006 року по 22.08.2007 року. Таке рішення позивач вважає протиправним, оскільки стаж роботи позивача за періоди, які не враховані відповідачем, підтверджується належними документами.

Відповідач -1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що 24 серпня 2023 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 24 серпня 2023 року та доданих до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Страховий стаж заявниці складає 22 роки 5 місяців 7 днів (з необхідних 29 років), що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач -2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивачем для підтвердження стажу роботи в колгоспі «Червона зірка» не надано трудову книжку колгоспника, не представлено довідок про встановлений мінімум трудової участі. Зазначає, що на підставі протоколів загальних зборів колгоспників не можна зробити висновок, що в вищезазначених протоколах мова йде саме про позивача, оскільки прізвище, ім`я, по батькові вказано не повністю, крім того в протоколах відсутні рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників про зарахування певного року перебування членом колгоспу до стажу роботи, через не виконання встановленого мінімуму трудової участі. Також зазначає, що позивач не надала підтверджуючих документів про встановлений мінімум трудової участі в колгоспі «Цебриківський», не представлено документів про фактично відпрацьовані трудодні. Згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 22 роки 05 місяці 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 24 серпня 2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 59 від 31 серпня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Відповідно до вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 22 роки 5 місяців 7 днів.

У вказаному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в ст. 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Судом встановлено та підтверджується архівною довідкою комунальної установи «Трудовий архів Міжгірської селищної ради» від 07 вересня 2022 року № 333/28, що позивач працювала у колгоспі «Червона зірка», КСГП «Синевир», ДСГП «Синевир».

Відповідно до архівної довідки архівного відділу Хустської районної військової адміністрації від 03 червня 2022 року № 55/01-24 позивача прийняли в члени колгоспу «Червона Зірка» (протокол № 3 від 11.10.1981 року). Крім того у вказаній довідці зазначено, що згідно рішення загальних зборів колгоспу «Червона Зірка» с. Синевир (протокол № 2 від 25 грудня 1992 року) та розпорядження голови Міжгірської районної державної адміністрації № 81 від 25 лютого 1993 року колгосп «Червона Зірка» с. Синевир реорганізовано та перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Синевир». Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 70 від 16 лютого 1998 року реорганізовано в дочірнє сільськогосподарське підприємство «Синевир» Національного природного парку «Синевир» (ДСГП Синевир).

Відповідно до довідки НПП «Синевир» від 06 вересня 2022 року № 462 в журналі реєстрації наказів, довідок, заяв, договорів ДСГП «Синевир» зареєстрований наказ № 45 від 30.12.1999 року про звільнення ОСОБА_1 .

В той же час, з оскарженого позивачем рішення про відмову у призначенні пенсії, вбачається що період роботи позивача у колгоспі «Червона Зірка» зараховано до стажу не в повному обсязі та за фактичною тривалістю

При цьому, суд наголошує, що стаття 56 Закону №1788 визначає, що стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Тобто, для неврахування до трудового стажу при його обчисленні часу роботи в колгоспі, або певного його періоду, необхідно встановити невиконання членом колгоспу встановленого у господарстві мінімуму трудової участі, а також те, що невиконання встановленого мінімуму трудової участі відбулось з вини члена колгоспу за відсутності поважних причин.

В той же час, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач у період з 01.01.1977 року по 30.12.1999 року працювала у колгоспі «Червона Зірка», яке в подальшому було реорганізоване та перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Синевир», та згідно розпорядження голови Міжгірської РДА № 70 від 16 лютого 1998 року реорганізоване в дочірнє сільськогосподарське підприємство «Синевир», при цьому, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено того, що позивач у спірний період роботи не працювала в зазначеному колгоспі, або не виконувала встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин, суд дійшов висновку, що незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі «Червона Зірка» з 01.01.1977 р. по 30.12.1999 року в повному обсязі є протиправним.

При цьому суд враховує, що відповідно до розрахунку стажу на підставі заяви позивача про призначення пенсії від 24 серпня 2023 року та доданих документів, позивачу зараховано до стажу догляд за дитиною до досягнення 3-х років у періоди: з 01.10.1980 року по 10.10.1981 року, з 19.10.1981 р. по 31.12.1981 року, з 02.01.1982 року по 31.12.1982 року, з 16.01.1983 року по 31.12.1983 року, з 15 січня 1984 року по 31.12.1984 року, з 15.05.1988 року по 31.12.1988 року, з 15.01.1989 року по 31.12.1990 року, з 15.02.1991 року по 27.04.1991 року.

Відтак, вищевказані періоду пересікаються з періодом роботи позивача в колгоспі «Червона Зірка».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що період роботи позивача у колгоспі «Червона Зірка» з 01 липня 1977 року по 30 грудня 1999 року підлягає зарахуванню до стажу позивача, за виключенням врахованих органом пенсійного фонду періодів догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Крім того, з трудової книжки позивача вбачається, що у період з 01 травня 1996 року по 01 серпня 2000 року позивач працювала у колгоспі «Цебриківський», однак вищевказаний період не був зарахований до її стажу.

В той же час, в оскарженому рішенні відповідач -2 не вказує підстави, з яких вищевказаний період роботи не зарахований до стажу позивача.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач 2 зазначає, що згідно записів в трудовій книжці позивач була прийнята в колгосп «Цебриківський», однак запис про її звільнення завірено печаткою ТзОВ «Агропереробка».

Судом встановлено, що листом від 28 грудня 2022 року № ТА/21/223 КУ «Трудовий архів Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району» Великомихайлівської селищної ради підтверджено, що колгосп «Цебриківський » був перейменований в ТОВ «Агропереробка».

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду період роботи позивача з 01 травня 1996 року по 01 серпня 2000 року в колгоспі «Цебриківський» повинен бути врахований органом пенсійного фонду до страхового стажу позивача.

Щодо періоду отримання позивачем допомоги по безробіттю, то суд зазначає, що записами трудової книжки позивача підтверджується, що вона з 28 серпня 2006 року по 22 серпня 2007 року отримувала у Міжгірському районному центрі зайнятості допомогу по безробіттю.

Вищевказане також підтверджується довідкою Міжгірської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості від 16 грудня 2022 року № 275/708.1-13.

Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-III (далі - Закон №1533-III), визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).

Статтею 21 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Період, протягом якого застрахована особа була звільнена відповідно до цього Закону від сплати страхових внесків або отримувала виплати за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів, включається до страхового стажу.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховуються, зокрема, періоди одержання допомоги по безробіттю.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про її перебування на обліку в Міжгірському районному центрі зайнятості з 28 серпня 2006 року по 22 серпня 2007 року та отримання допомоги по безробіттю, а саме відомості про установу, дату призначення допомоги позивачу, дані про реквізити наказів про початок та закінчення виплат, відтак ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу позивача.

Відтак, факт перебування позивача у спірний період на обліку у Міжгірському районному центрі зайнятості підтверджується трудовою книжкою позивача, а отже наявні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 28 серпня 2006 року по 22 серпня 2007 року.

При цьому, суд зазначає, що в оскарженому рішенні про відмову в призначенні пенсії відповідач -2 зазначає, що страховий стаж позивача становить 22 роки 05 місяців 07 днів, необхідний страховий стаж згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди роботи, то страховий позивача становить понад 29 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-2, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 31 серпня 2023 року № 59 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить, зокрема визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31 серпня 2023 року № 59 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Оскільки судом встановлено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31 серпня 2023 року № 59 та не враховано до стажу період роботи з 01.01.1977 року по 30.12.1999 року в повному обсязі в колгоспі «Червона Зірка», за виключенням періодів здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ; період роботи з 01.05.1996 року по 01.08.2000 року в колгоспі «Цебриківський» та період отримання допомоги по безробіттю з 28.08.2006 року по 22.08.2007 року, то суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та з метою належного ефективного захисту прав позивача визнати протиправним та скасувати вищевказане рішення та зобов`язати відповідача-2 зарахувати до трудового стажу позивача зазначені періоди роботи.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 24 серпня 2023 року. Таким чином, пенсія позивачу повинна бути призначена з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 24 серпня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На виконання названих норм Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.1.1 Порядку 22-1 (в редакції на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 в редакції Постанови Пенсійного фонду № 25-1 від 16.12.2020, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1 Порядку№ 22-1).

Пунктом 4.2 цього Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Про захист персональних даних. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В даному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в межах даної справи, відтак саме на нього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України у Львівській області за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 31.08.2023 року № 9.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , для обчислення розміру пенсії, період роботи з 01.01.1977 року по 30.12.1999 року в повному обсязі в колгоспі «Червона Зірка», за виключенням врахованих періодів здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; період роботи з 01.05.1996 року по 01.08.2000 року в колгоспі «Цебриківський»; період отримання допомоги по безробіттю з 28.08.2006 року по 22.08.2007 року, та призначити їй пенсію за віком, з 24 серпня 2023 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька