Справа № 303/371/24
Суддя: Гутій О. В.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№303/371/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участі секретаря судового засідання Зарева А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейського СРПП, ВП1, МРУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції Котубей Івана Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 592156 від 01.01.2024 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАД № 592156 від 01.01.2024 року, винесену поліцейським СРПП, ВП1, МРУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим сержантом поліції Котубей Іваном Васильовичем по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень.

Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_1 ,01.01.2024 року о 17.30 год., керував транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом постановою Мукачівського міськрайонного суду від 12.09.2023 року по справі, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень.

З винесеною постановою позивач не згідний, оскільки про те, що 12.09.2023 року Мукачівським міськрайонним судом винесено постанову про позбавлення його права керування транспортним засобом йому не відомо та жодних відомостей про розгляд справи та відкриття виконавчих проваджень йому не надходило.

Зазначає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Зважаючи на це, ОСОБА_1 , вважає, що його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, жодних доказів на підтвердження адміністративного правопорушення немає. Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при винесені постанови не були з`ясовані і не доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Ухвалою суду від 18.01.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник Головного управління Національної поліції в Закарпатській області подав відзив на позов, в якому заперечив проти позову, так як працівник патрульної поліції діяв у відповідності до діючого законодавства, постанова є правомірною та законною, враховуючи вищенаведене, в позові просить відмовити.

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 592156 від 01.01.2024 року, винесеної поліцейським СРПП, ВП1, МРУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим сержантом поліції Котубей Іваном Васильовичем по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень (а.с.3).

Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_1 ,01.01.2024 року о 17.30 год., керував транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом постановою Мукачівського міськрайонного суду від 12.09.2023 року по справі, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 гривень (а.с.3).

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п 2.1 А ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 4, 6 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Твердження позивача про те, що постанова Мукачівського міськрайонного суду від 12.09.2023 року не набула законної сили, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки судом з автоматизованої системи документообігу Мукачівського міськрайонного суду досліджено постанову Мукачівського міськрайонного суду від 12.09.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано відносно нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 25.09.2023 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.

Відтак, станом на час винесення спірної постанови, 01.01.2024 року ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, ОСОБА_1 станом на час винесення спірної постанови 01.01.2024 року був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови суду від 12.09.2023 року (25.09.2023 року набула законної сили), однак 01.01.2024 року керував транспортним засобом.

Також, за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова суду надіслана судом: 12.09.2023, зареєстрована: 13.09.2023. Дата набрання законної сили: 25.09.2023 року.

У позовній заяві позивач, не заперечуючи обставин справи вказує лише на те, що він не був обізнаний із рішенням про позбавлення права керування транспортними засобами, проте відповідних доказів до матеріалів справи не надав.

Відтак, судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд доходить висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 592156 від 01.01.2024 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 20 400 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Отже, безпідставними є покликання позивача на те, що він не здійснював правопорушення, передбачене п.2.1 ПДР .

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Обов`язок же доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд вважає правомірними дії відповідача, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Суд при цьому не приймає до уваги приведені позивачем твердження, оскільки, виходячи з вище приведеного правового обґрунтування, вони не впливають на законність дій відповідача та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України ст.ст. 9, 17, 18, 33, 126, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейського СРПП, ВП1, МРУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції Котубей Івана Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАД № 592156 від 01.01.2024 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, м.Ужгород, вул. Ференца Ракоці,13; поліцейський СРПП, ВП1, МРУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший сержант поліції Котубей Іван Васильович, м.Мукачево, вул. Я.Мудрого,8.

Рішення суду виготовлено 22.02.2024 року.

Головуюча О.В.Гутій