Справа № 360/1370/23
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1370/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Хоменко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом адвоката Хоменко Олени Миколаївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (далі відповідач), в якому представник позивача, з урахуванням сформованої 28 листопада 2023 року в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» уточненої позовної заяви від 18 вересня 2023 року б/н, просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо незвільнення інспектора прикордонної служби 1 категорії - фельдшеру першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки сержанта ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) прийняти рішення про звільнення інспектора прикордонної служби 1 категорії - фельдшера першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки сержанта ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що з початку запровадження воєнного стану на території України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації сержант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії фельдшера першого відділу прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31 серпня 2023 року сержантом ОСОБА_1 на адресу відповідача подано та зареєстровано за вх. № 2.5/21952/23 рапорт щодо звільнення його зі служби у зв`язку із необхідністю постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка наразі у зв`язку із станом здоров`я потребує постійного догляду, що підтверджується випискою лікарсько-консультативної комісії КНП ДМР «Дунаєвецької багатопрофільної лікарні» № 341/4 та висновком від 16 серпня 2023 року.

Висновком лікарсько-консультативної комісії, затвердженого протоколом від 16 серпня 2023 року № 87, підтверджено та встановлено останній діагноз ІХС: дифузний склероз CHIIH5. Гіпертонічна хвороба та потребує постійного стороннього догляду.

За станом здоров`я ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та нездатна до самообслуговування.

В 2023 році ОСОБА_1 отримав письмову відмову в задоволенні рапорту у зв`язку із ненаданням в повному обсязі документів, що підтверджують відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .

Згідно з наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2022 року № 170 зі змінами, додаток 19 «Перелік документів, що подаються з Поданням на звільнення військовослужбовця з військової служби» пункт 5 через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413.

Відповідно до цієї постанови (абзац шостий) необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціально експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб віком до 18 років.

Позивач до рапорту надав документи, які підтверджують відсутність інших сторонніх осіб, які можуть здійснювати догляд за особою, та відсутність інших осіб, та які підтверджують факт спільного сумісного проживання, а саме: акт обстеження сімейного стану від 17 серпня 2023 року, довідку № 107 та довідку від 18 серпня 2023 року № 2/221.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду) неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси, тому звертається до суду з цим позовом до суду.

3 прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) позов не визнав, про що 19 грудня 2023 року через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідним реєстраційним № 11631/2023 подав відзив на позовну заяву від 18 грудня 2023 року б/н, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_2 прикордонного загону (м. Суми) та згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 травня 2023 року № 251-ОС «Про особовий склад» зарахований у розпорядження начальника загону. В подальшому наказом відповідача від 21 травня 2023 року № 252-ОС «Про особовий склад» призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії фельдшером першого відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки. Наказом відповідача від 18 вересня 2023 року № 601-ОС «Про особовий склад» призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії фельдшером медичного пункту прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки.

31 серпня 2023 року позивач звернувся з рапортом (вх. № 2.5/21959/23-Вн) щодо звільнення з військової служби за підпунктом «г» підпункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Листом від 15 вересня 2023 року № 12/23645-23-Вих у задоволенні рапорту позивача відмовлено, оскільки документи, які долучені до рапорту, не підтверджують відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач зазначає, що відмова у задоволенні рапорту, викладена у листі від 15 вересня 2023 року № 12/23645-23-Вих, з правової точки зору правильна, законна, оскільки альтернативних дій у начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до подальшого звільнення позивача не було, окрім як відмовити у задоволенні рапорту.

Підстави для звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої (оскільки позивач призваний на військову службу під час мобілізації) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначений виключний перелік сімейних підстав за якими військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану, а саме: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідач зауважив, що спрощений порядок звільнення від самого початку був передбачений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» лише для військовослужбовців, які призвані під час мобілізації, на особливий період (позивач проходить військову службу за контрактом), відповідно більш детально розтлумачена необхідність таких звільнень саме в пояснювальній записці до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Отже, метою внесення означених змін є визначення на законодавчому рівні спрощеного варіанту звільнення від військової служби осіб з інвалідністю та осіб, які доглядають за такими особами з інвалідністю і хворими дітьми, оскільки у мирний час багато осіб з інвалідністю та осіб, які доглядають за такими особами з інвалідністю і хворими дітьми, не оформили своєчасно військові квитки та звільнення від військової служби. Тобто, ці зміни передбачені для осіб, які доглядають за особами з особливостями.

В цьому випадку, позивач не відомо за яких обставин та на яких підставах познайомився/дізнався про необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (доказів, що позивач є родичем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надано) та протягом проходження військової служби розпочав оформлення документів щодо підтвердження здійснення постійного догляду.

Положенням про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 листопада 2018 року № 971 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2018 року за № 1468/32920 (далі Положення № 971), визначено призначення, основні завдання, повноваження, організацію управління, взаємодію і забезпечення діяльності органу охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба).

Відповідно до підпункту 18 пункту 6 Положення № 971 начальник органу охорони державного кордону в межах повноважень: у встановленому законодавством порядку призначає військовослужбовців на посади в органі охорони державного кордону, звільняє їх з посад, зараховує в розпорядження та звільняє з військової служби.

Пунктом 270 Положення № 971 передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених частинами другою - шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється, зокрема начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби.

Відтак, начальник органу охорони кордону в межах наданих повноважень призначає, звільняє, зараховує в розпорядження та звільняє з військової служби в межах органу охорони державного кордону, в якому він є начальником (командиром).

Як зазначалось вище позивач виявив бажання звільнитися за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану, а саме: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Таким чином, для звільнення позивачу необхідно надати висновок медико-соціальної експертної комісії або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я із зазначенням, що особа потребує постійного догляду, та документи, які підтверджують відсутність інших осіб у вказаному висновку МСЕК або ЛКК особи.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009), до рапорту військовослужбовця додаються підтверджуючі документи для прийняття рішення про звільнення.

З підтверджуючих документів до рапорту від 31 серпня 2023 року (вх. № 2.5/21959/23- Вн) долучено: довідку від 18 вересня 2023 року № 2/221; висновок лікарсько-консультативної комісії від 16 серпня 2023 року № 341/4; висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, від 16 серпня 2023 року; акт обстеження сімейного стану від 17 серпня 2023 року; паспорт ОСОБА_1 ; паспорт ОСОБА_2 ; довідку № 107.

Відповідач зазначає, що законом чітко визначено, що необхідність звільнення військовослужбовця для здійснення постійного стороннього догляду повинна бути зумовлена саме відсутністю інших осіб здійснювати такий догляд. В свою чергу, долучені документи не підтверджують як факту здійснення постійного догляду позивачем, так і не підтверджують відсутність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших осіб, що можуть здійснювати такий догляд.

Висновок лікарсько-консультативної комісії від 16 серпня 2023 року № 341/4 підтверджує необхідність здійснення постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідка від 18 серпня 2023 року № 2/221 підтверджує, що за адресою: селище Варварівка Камянець-Подільського району Хмельницької області зареєстрована та мешкає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, позивачем не надано доказів своєї реєстрації та проживання, з урахуванням проходження служби.

Окрім того, відповідно до наказів відповідача від 02 серпня 2023 року № 192-ВВ «Про особовий склад» та від 02 листопада 2023 року № 307-ВВ «Про особовий склад» позивач перебував у щорічній відпустці у м. Мукачево Закарпатської області, що додатково підтверджує не здійснення позивачем факту постійного догляду.

Акт обстеження сімейного стану від 17 серпня 2023 року не може бути прийнятий до уваги, оскільки доказів одруження не надано.

Також відповідач звернув увагу суду, що у висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, від 16 серпня 2023 року не вказано, що особа потребує постійного стороннього догляду. В ньому зазначено, що особі рекомендована соціальна послуга: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Що стосується громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач зазначив таке.

Ні до рапорту, ні до матеріалів позову не долучено жодного документу, який би підтверджував відсутність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших осіб, які можуть або не можуть здійснювати постійний догляд.

На думку відповідача, необхідно підтвердити або спростувати наявність або відсутність чоловіка ОСОБА_2 (свідоцтво про розлучення або свідоцтво про смерть), дітей, або рідних сестер/братів.

Незважаючи на це, в контексті спірних правовідносин відповідач вважає, що в статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під «особою» мається на увазі члени сім`ї військовослужбовця в розумінні положень Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу» (далі Перелік № 413).

Відповідно до Приміток Переліку № 413 члени сім`ї військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу - особи, внесені в особову справу військовослужбовця або особи рядового чи начальницького складу: дружина (чоловік), діти, батьки та батьки дружини (чоловіка), які перебувають на його утриманні.

У розумінні Переліку № 413 до членів сім`ї військовослужбовця входить обмежене коло осіб.

Позивачем не доведені родинні зв`язки з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно остання не є ні членом родини, ні членом сім`ї позивача, тому здійснювати постійний догляд позивач може на власний розсуд за ким завгодно (відповідач не вправі обмежити), проте це не є беззаперечною підставою для звільнення з військової служби.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 20 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 04 грудня 2023 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувано письмові докази.

Ухвалою від 22 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі.

Ухвалами від 12 січня 2024 року:

- продовжено розгляд справи № 360/1370/23 за позовом адвоката Хоменко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); задоволено клопотання адвоката Хоменко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду; визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у адміністративній справі № 360/1370/23; відмовлено у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про залишення без розгляду позову адвоката Хоменко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

- повторно зобов`язано адвоката Хоменко Олену Миколаївну протягом 7 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника): військовий квиток ОСОБА_1 у повному обсязі; сторінку паспорту ОСОБА_1 з інформацією про зареєстроване місце проживання; документи, на підтвердження сімейного споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; письмові пояснення з наданням підтверджуючих документів щодо того, ким ОСОБА_2 доводиться ОСОБА_1 і на якій підставі ОСОБА_1 має здійснювати постійний догляд за нею.

Станом на час розгляду цієї справи витребувані судом документи та письмові пояснення від адвоката Хоменко Олени Миколаївни на адресу суду не надано.

Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 20 травня 2023 року і дотепер проходить військову службу в 3 прикордонному загоні імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_1 ), про що свідчать витяги з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 20 травня 2023 року № 251-ОС «Про особовий склад», від 21 травня 2023 року № 252-ОС «Про особовий склад» та від 18 вересня 2023 року № 601-ОС «Про особовий склад».

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 20 травня 2023 року № 251-ОС «Про особовий склад» сержанта ОСОБА_1 (П-076247), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, та наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України зарахованого у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_3 , з 20 травня 2023 року зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Підставою для винесення означеного наказу стали: наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11 травня 2023 року № 245-ОС та припис Військової частини НОМЕР_4 від 19 травня 2023 року № 12/153.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 21 травня 2023 року № 252-ОС «Про особовий склад» у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів відповідно до директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26 квітня 2023 року № 24 (гриф) призначено сержанта ОСОБА_1 (П-076247) інспектором прикордонної служби 1 категорії фельдшером першого відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який перебуває у розпорядженні начальника прикордонного загону (остання штатна займана посада інспектор прикордонної служби 3 категорії санітарний інструктор третьої групи інспекторів прикордонної служби першого відділення інспекторів прикордонної служби п`ятнадцятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) четвертої прикордонної комендатури (з місцем дислокації н.п. Середина Буда) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України), згідно з підпунктом 4 пункту 93 Положення (на вищу посаду у порядку просування по службі).

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 вересня 2023 року № 601-ОС «Про особовий склад» призначено сержанта ОСОБА_1 (П-076247) інспектором прикордонної служби 1 категорії фельдшером медичного пункту прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 1 категорії фельдшера першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки, згідно з підпунктом 5 пункту 93 Положення (на рівну посаду для більш доцільного використання за напрямом підготовки або спеціальністю).

31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 старшого лейтенанта Дмитра Лиманського з рапортом № 2.5/21952/23-ВН, яким просив клопотання перед вищим командуванням про своє звільнення з військової служби відповідно до абзацу восьмого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини або інші поважні причини, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. В рапорті позивач зазначив, що інші близькі родичі чи особи, які б могли надавати необхідний догляд ОСОБА_2 , відсутні.

До рапорту позивачем додано такі документи:

1) копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1 арк.;

2) нотаріально посвідчену копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого 08 лютого 2002 року Дунаєвецьким РВ УМВСУ в Хмельницькій області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3 арк.;

3) копію висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня» без дати № 341/4 на 1 арк., відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: с. Варварівка, Кам`янець-Подільській район, 16 серпня 2023 року пройшла лікувально-консультативну комісію; рішенням комісії встановлено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду;

4) посвідчену копію Висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 16 серпня 2023 року б/н, виданого Комунальним некомерційним підприємством Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня» на 1 арк., відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: с. Варварівка, Кам`янець-Подільській район, рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Також у зазначеному висновку зазначено, що цей висновок надано для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду не непрофесійній основі;

5) нотаріально посвідчену копію акта обстеження сімейного стану від 17 серпня 2023 року б/н на 1 арк., відповідно до якого цей акт складено депутатами Новодунаєвецької селищної ради Мурановим Олегом Анатолійовичем, в присутності сусідів: ОСОБА_4 , що мешкає в АДРЕСА_3 , та гр. ОСОБА_5 , що мешкає в АДРЕСА_3 , про те, що ними обстежено житловий будинок в АДРЕСА_4 , та встановлено, що дійсно в житловому будинку проживає: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та здійснює за нею догляд;

6) оригінал довідки від 18 серпня 2023 року № 2/221, виданої Новодунаєвецькою селищною радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на 1 арк., відповідно до якої ця довідка видана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що вона зареєстрована одна в с. Варварівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, інших членів сім`ї немає;

7) довідку без дати № 107, видану Дунаєвецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини № 1, на 1 арк., відповідно до якої ця довідка видана на підставі амбулаторної медичної картки для пред`явлення по місцю запиту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: с. Варвавірка, основний діагноз здоровий, супутні захворювання відсутня інформація, із зазначенням про те, що позивач може надавати догляд на непрофесійній основі ОСОБА_2 , 1940 року народження.

Листом від 15 вересня 2023 року № 12/23645/23-Вн відповідач за результатами розгляду рапорту від 31 серпня 2023 року № 2.5/21952/23-ВН повідомив позивача, що відповідно до абзацу сьомого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільняються з військової служби військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. У зв`язку із тим, що до рапорту для прийняття правового рішення не в повному обсязі надані документи, що підтверджують відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , правових підстав для звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини не має.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

В подальшому, Законами України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-IX, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, від 02 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3276-ІХ, від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, від 6 лютого 2024 року № 3564-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено відповідні Укази Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 452/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 5 лютого 2024 року № 49/2024, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 годин 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» основними функціями Державної прикордонної служби України зокрема є:

охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму;

охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій;

ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України «Про розвідувальні органи України» та «Про оперативно-розшукову діяльність»;

участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України;

координація діяльності військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї, а також діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

Виконання зазначених у частині першій цієї статті функцій є оперативно-службовою діяльністю Державної прикордонної служби України (частина друга статті 2 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України»).

Частиною першою статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 19 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту та відсічі збройній агресії проти України шляхом безпосереднього ведення бойових дій; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Отже, відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби встановлює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232).

Частиною першою статті 2 Закону № 2232 передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями частини четвертої статті 2 Закону № 2232 визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (частина шоста статті 2 Закону № 2232).

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232 виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Питання звільнення з військової служби врегульовано статтею 26 Закону № 2232.

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно з абзацом першим пункту 288 глави «Порядок звільнення з військової служби» розділу ХІІ «Звільнення з військової служби» Положення № 1115/2009 у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.

Відповідно до підпункту 1 пункту 307 розділу XIV «Проходження військової служби та деякі питання виконання військового обов`язку в особливий період» з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: військовослужбовці Держприкордонслужби звільненню не підлягають, крім випадків, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а строк військової служби (дія контракту) продовжуються на строки, визначені статтею 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення військовослужбовців у відставку у зв`язку із визнанням їх за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та наказів про звільнення військовослужбовців в запас на підставах, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З доданих позивачем до рапорту від 31 серпня 2023 року № 2.5/21952/23-ВН про звільнення з військової служби документів слідує, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: с. Варварівка, Кам`янець-Подільській район, Хмельницька область, за висновком лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду та їй рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , за довідкою лікуючого лікаря може надавати догляд на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначає Закон України від 17 січня 2019 року № 2671-VIII «Про соціальні послуги» (далі Закон № 2671).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2671:

надавачі соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи - підприємці, включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (пункт 6);

отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги (пункт 10);

складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність; д) бездомність; е) безробіття; є) малозабезпеченість особи; ж) поведінкові розлади у дітей через розлучення батьків; з) ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків із виховання дитини; и) втрата соціальних зв`язків, у тому числі під час перебування в місцях позбавлення волі; і) жорстоке поводження з дитиною; ї) насильство за ознакою статі; й) домашнє насильство; к) потрапляння в ситуацію торгівлі людьми; л) шкода, завдана пожежею, стихійним лихом, катастрофою, бойовими діями, терористичним актом, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією (пункт 15);

соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України (пункт 17).

Частиною шостою статті 13 Закону № 2671 регламентовано, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (абзац перший частини сьомої статті 13 Закону № 2671).

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 2671 підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи: 1) заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг; 2) звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг надавачами соціальних послуг недержавного сектору приймає відповідний надавач. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах (абзац перший частини першої, абзац перший частини другої статті 21 Закону № 2671).

Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 (далі Порядок № 859), встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, зокрема, громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями.

Відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 14 Порядку № 859 для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Форму акта про проведення обстеження сім`ї затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 29 січня 2021 року № 37 «Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2021 року за № 221/35843.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд дійшов висновку, що фізичні особи можуть надавати соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі членам своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є, зокрема, громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями. Разом з тим, ці послуги надаються у разі прийняття відповідним органом з питань соціального захисту населення рішення за зверненням особи або її законного представника про надання соціальних послуг. Факт спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею підтверджується актом проведення обстеження сім`ї, складеним відповідальними особами структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у містах Києві / Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної в місті ради за затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 29 січня 2021 року № 37 формою.

Позивачем ані до рапорту від 31 серпня 2023 року № 2.5/21952/23-ВН про звільнення з військової служби, ані суду під час судового розгляду справи не було надано документів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 є членом сім`ї ОСОБА_1 , які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Окрім того, дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру від 29 січня 2024 року № 424896.

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є: АДРЕСА_4 , про що свідчать паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 08 лютого 2002 року Дунаєвецьким РВ УМВСУ в Хмельницькій області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та довідка Новодунаєвецької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 18 серпня 2023 року № 2/221.

Позивачем, який має інше зареєстроване місце проживання, ніж ОСОБА_2 , не надано акта проведення обстеження сім`ї, складеного відповідальними особами структурного підрозділу з питань соціального захисту населення уповноваженого органу за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 29 січня 2021 року № 37, у зв`язку з чим факт спільного проживання позивача з ОСОБА_2 та догляду за нею не доведений належними доказами.

Не доведеними належними доказами є і обставини відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Суду не надано жодного документу на підтвердження сімейного споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як не надані й письмові пояснення з наданням підтверджуючих документів щодо того, ким ОСОБА_2 доводиться ОСОБА_1 і на якій підставі ОСОБА_1 має здійснювати постійний догляд за нею.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в розумінні вимог Закону № 2671 позивач не є особою, яка здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 особою похилого віку з когнітивними порушеннями, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а тому відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні рапорту від 15 вересня 2023 року № 12/23645/23-ВН та звільненні з військової служби під час дії воєнного стану через відсутність документів, які підтверджують підстави звільнення, передбачені абзацом дев`ятим підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232, - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання щодо розподілу судових витрат по судовому збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не вирішується, оскільки до ухвалення рішення суду клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката позивачем не заявлено і суду не надано доказів, які підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову адвоката Хоменко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) (ідентифікаційний код 14321736, місцезнаходження: просп. Перемоги, буд. 58, м. Лисичанськ, Луганська область, 93120) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська