Справа № 755/483/24
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/483/24
Провадження № 2-а/755/19/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову від 27.12.2023 серії ЕНА № 1168977, винесену поліцейським 2-го взводу 3-ї роти 4-го батальйону полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Марченко Тетяною Сергіївною постанову серії АПО18 № 757083 від 28.05.2020; стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою від 27.12.2023 серії ЕНА № 1168977 (далі - постанова), винесеною поліцейським 2-го взводу 3-ї роти 4-го батальйону полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Марченко Тетяною Сергіївною (далі - поліцейський), ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що як зазначено в постанові: «27.12.2023 10:16:12 (м. Київ, проспект. Броварський 95) водій під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку, а саме телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9.д ПДР - користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги руку. При винесенні постанови поліцейський не керувалася жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення. Крім того, викладені в постанові відомості не відповідають дійсності, а сама постанова не відповідає вимогам КУпАП. Як наслідок, постанова прийнята не в спосіб, що визначений Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, нерозсудливо, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, а отже підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Так, 27.12.2023 орієнтовно о 10:16 год. транспортний засіб позивача було зупинено поліцейським та висунуто вимогу надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. При цьому, поліцейський не пояснив підстави зупинення транспортного засобу і лише на прохання позивача поліцейським було вказано, що зупинення транспортного засобу обумовлене порушенням позивачем правил дорожнього руху. Надалі поліцейським поінформовано позивача, шо нібито ним зафіксовано розмову позивача по мобільному телефону під час руху транспортного засобу. Позивачем висловлено заперечення, які поліцейським не взято до уваги. На прохання позивача надати докази порушення правил дорожнього руху, а саме використання мобільного телефону під час керування транспортним засобом, поліцейським було відмовлено. О 10:23 год. поліцейським було винесено постанову про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, при цьому винесення постанови відбулось з порушенням вимог КУпАП. Так, поліцейський під час розгляду справи не встановив, що в руках у позивача був саме мобільний телефон, а не будь-яка річ зовні схожа на нього (наприклад, диктофон, калькулятор, слуховий апарат тощо), крім того не було встановлено, що засіб зв`язку, належний позивачу не обладнаний технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук. Поліцейським не встановлено факту використання засобу зв`язку, а встановлено факт тримання позивачем в руках якоїсь речі. Жодних доказів використання позивач під час руху засобу зв`язку (наприклад дані мобільного оператора про вхідні/вихідні дзвінки, текстові повідомлення, зроблені на час зупинення транспортного засобу, огляд журналу викликів мобільного телефона тощо). Отже, поліцейським не встановлено об`єктивної сторони правопорушення. Позивачем було заявлено клопотання надати докази вчинення ним порушення, передбаченого п.2.9.д Правил дорожнього руху, проте поліцейський зазначив, що такі докази містяться на записах бодікамер його та його колеги і надати такі записи він не може. Отже, поліцейським порушено право позивача на ознайомлення з матеріалами справи. Поліцейською, яка розглядала справу, було відмолено позивачу у дослідження доказів - відеозапису портативного відеореєстратора, закріпленого на його форменому одязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2024 було відкрито провадження у цій справі, яку призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та призначено розгляд справи на 12.02.2024, відповідачам роз`яснено процесуальне право подати відзив на позовну заяву у строк не пізніше дати розгляду справи.

Ухвалу суду про відкриття провадження по справі в електронному вигляді 05.02.2024 було направлено на електронну пошту сторін та того ж дня доставлено адресатам.

Будь-яких заяв по суті справи від учасників справи до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

Як убачається з матеріалів справи, 27.12.2023 сержантом поліції поліцейським 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Маринченко Т.С. відносно позивача було складено постанову серії ЕНА № 1168977 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.12.2023 10:16:12 м. Київ, проспект Броварський, 95, під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку, а саме телефоном, тримаючи його в руці, чим порушила п.2.9.д. ПДР - користування водієм під час руху транспортного засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук..

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до п. 2.9.д. Розділу 2 Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху складена відповідачем не в автоматичному режимі.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

За приписами ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).

Так, із оскаржуваної постанови убачається, що у розділі 7 «До постанови додаються» відповідачем зазначено: бодікамера 472246, 473855, разом із тим, оскільки відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву у встановлений судом процесуальний строк, а також будь-яких інших заяв по суті справи, у тому числі клопотань про долучення доказів, що вказує на відсутність у матеріалах справи жодних доказів, на підставі яких посадовою особою винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

При цьому, відповідачем не надано суду жодного доказу щодо правомірності дій посадової особи при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, необґрунтованості позовних вимог тощо.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права чи свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що під час складання поліцейським постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не були досліджені докази, чим грубо порушено ст.ст. 278, 279 КУпАП.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідачами не надано будь-яких доказів, в тому числі фото- або відео-доказів, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях позивача порушення Правил дорожнього руху і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази в розрізі пред`явлених позовних вимог в розрізі даного спору, суд доходить висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , шляхом скасування постанови від 27.12.2023 серії ЕНА № 1168977 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 139 КАС України стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 496,20 грн, сплачений ним при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 251, 276, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Правилами дорожнього руху України, ст. ст. 5, 19, 20, 72, 77, 90, 134, 241, 242, 243, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (, вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1168977 від 27.12.2023, винесену сержантом поліції поліцейським 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Маринченко Т.С. щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України сплачений судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: