Справа № 160/14100/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/14100/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 року (головуючий суддя Бондар М.В.)

в адміністративній справі №160/14100/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 22.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-1), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 06.02.1990 по 12.11.1996 на посаді електрозварювальника ручного зварювання 4, 5 розрядів до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 25.06.2007 по 08.09.2011 за професією електрогазозварника на різанні і ручному зварювання до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- ???зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 02.03.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову зазначено, що 03.03.2023 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та надав усі необхідні документи для підтвердження трудового та пільгового стажу. Рішенням відповідача-1 №0 від 09.03.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що необхідний пільговий стаж, визначений статтею 114 Закону №1058- IV за Списком №2 становить 12 років 6 місяців, проте пільговий стаж позивача становить лише 8 років 8 місяців 29 днів, який враховано з 07.04.2014 по 31.12.2022. До пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно з пільговими довідками: від 27.02.2023 №8, 12 (довідки не відповідають додатку №5, а саме не зазначено назву довідки, довідки підписані лише директором, відсутні посилання на розділ, підрозділ відповідного списку); від 27.02.2023 №4 (відсутня атестація робочого місця). Позивач вважає дії відповідача-1 протиправними.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 року залучено в якості співвідповідача у справі №160/14100/23 ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області (відповідач-2).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №0 від 09.03.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 25.06.2007 по 08.09.2011 за професією електрогазозварника на різанні і ручному зварювання до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 02.03.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що станом на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (02.03.2023), позивач досяг пенсійного віку - 55 років, мав необхідний страховий стаж - більше 30 років та пільговий стаж за Списком №2 - більше 12 років 6 місяців. Отже, позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Вказав, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 на посаді електрогазозварника на різанні і ручному зварювання з 25.06.2007 по 08.09.2011 та призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення за пенсією.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказує, що позивач звернувся з із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За принципом екстериторіальності документи позивача надійшли до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким винесене рішення про відмову в призначені пенсії та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для повідомлення громадянина за місцем його проживання. Зазначає, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно з пільговими довідками від 27.02.2023 №8,12 (довідки не відповідають додатку №5, а саме не зазначено назву довідки, довідки підписані лише директором, відсутні посилання на розділ, підрозділ відповідного списку); від 27.02.2023 №4 (відсутня атестація робочого місця).

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуло ГУ ПФУ в м. Києві.

Рішенням від 09.03.2023 №0 відповідач-1 відмовив позивачу у призначені пенсії за віком. В рішенні відповідача-1 зазначено, що відповідно до наданих до заяви документів (ідентифікаційний код, трудова книжка, диплом, військовий квиток, уточнюючі довідки) страховий стаж позивача складає 34 роки 9 місяців 25 днів. Пільговий стаж за Списком №2 складає 8 років 8 місяців 29 днів, який враховано з 07.04.2014 по 31.12.2022. До пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно пільгових довідок: від 27.02.2023 №8, 12 (довідки не відповідають додатку №5, а саме не зазначено назву довідки, довідки підписані лише директором, відсутні посилання на розділ, підрозділ відповідного списку); від 27.02.2023 №4 (відсутня атестація робочого місця).

Позивач вважає протиправною відмову відповідача-1 у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано:

періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;

професія або посада;

характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи;

первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній належних записів.

Трудова книжка ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 24.07.1987 містить наступні записи (мовою оригіналу):

Таромське спеціалізоване управління «Гідробуд» №4 т-ту «Дніпроспецбуд»

- №3: 06.02.1990 принят электросварщиком ручной сварки четвертого разряда;

- №4: 01.06.1993 присвоен пятый разряд электросварщика ручной сварки;

- №5: 12.11.1996 уволен по статье 38 КЗоТ Украины.

Відповідно до довідки від 27.02.2023 №8 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ДНІПРОАВІСЕРВІС» ОСОБА_1 працював електрогазозварювальником ручного зварювання 4, 5 розрядів з 06.02.1990 по 12.11.1996 у Таромському спеціалізованому управлінні «ГІДРОБУД» №4 тресту «ДНІПРОСПЕЦБУД», (Дніпропетровському спеціалізованому управлінні «ГІДРОБУД» №4 ВАТ «ДНІПРОСПЕЦБУД»), ліквідованому на підставі наказу №14 від 26.03.2001 ВАТ «ДНІПРОСПЕЦБУД».

Водночас, віднесення роботи позивача до Списку №2 на посаді електрозварювальника ручного зварювання 4, 5 розрядів у період роботи позивача з 06.02.1990 по 12.11.1996 не підтверджується жодними доказами.

Трудова книжка, довідка від 27.02.2023 №8 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ДНІПРОАВІСЕРВІС», копії наказів про прийняття позивача на роботу та звільнення позивача з роботи не містять жодного посилання, що дана робота за умовами праці була віднесена до Списку №2 та позивач має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

За відсутності доказів на підтвердження роботи позивача на роботах за Списком №2 у період з 06.02.1990 по 12.11.1996, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги про зарахування цього періоду до пільгового стажу.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати період роботи позивача з 25.06.2007 по 08.09.2011 за професією електрогазозварника на різанні і ручному зварювання до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

З довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за відсутності трудової книжки або відповідних засобів у ній від 27.02.2023 №4, виданої ПАТ «ДНІПРОПОЛІМЕРМАШ» вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в дослідному заводі полімерного машинобудування в період з 25.06.2007 по 08.09.2011.

Працював в цеху металоконструкцій за професією електрогазозварника на різанні і ручному зварюванні.

Виконував роботи з різання та електрогазоварювання металевих конструкцій та вузлів. З 25.06.2007 (наказ №41 від 25.06.2007) по 08.09.2011 (наказ №413-к від 08.09.2011), що передбачено Списком №2 розділ XXXІІІ «Загальні професії», п. 33 Постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Матеріали справи не містять доказів на спростування зазначеної інформації.

Щодо посилання відповідача-1 на відсутність атестації робочого місця в цей період, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (Методичні рекомендації).

Основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

В силу пункту 1 частини 1 статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я.

Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів.

Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини.

На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем-1 безпідставно під час обрахунку права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 25.06.2007 по 08.09.2011 за професією електрогазозварника на різанні і ручному зварювання, відповідно до довідки від 27.02.2023 №4, виданої ПАТ «ДНІПРОПОЛІМЕРМАШ».

Отже, рішення ГУ ПФУ в м. Києві області №0 від 09.03.2023 прийнято без належної оцінки наданих документів, як наслідок, є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням зарахованого періоду з 25.06.2007 по 08.09.2011 до пільгового стажу позивача, загальний пільговий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 11 місяців 13 днів (8 років 8 місяців 29 днів + 4 роки 2 місяці 14 днів визнані судом в цьому рішенні).

Таким чином, станом на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (02.03.2023), позивач досяг пенсійного віку - 55 років, мав необхідний страховий стаж - більше 30 років та пільговий стаж за Списком №2 - більше 12 років 6 місяців.

Отже, позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV, за загальним правилом, пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією.

Разом з тим саме ГУ ПФУ в м. Києві як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (Порядок №22-1), рішення якого про відмову в призначенні пільгової пенсії оскаржив позивач, є суб`єктом владних повноважень, який має вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії за Списком №2.

Порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 на посаді електрогазозварника на різанні і ручному зварювання з 25.06.2007 по 08.09.2011 та призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення за пенсією.

Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 14.02.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова