Справа № 160/12950/21
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 160/12950/21

адміністративне провадження № К/990/4481/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Прокопенка О.Б., перевіривши касаційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок Східного офісу Держаудитслужби від 09 липня 2021 року про результати моніторингу процедури закупівлі UА-2020-12-22-016372-с щодо предмета закупівлі "ДК 021:2015-90610000-6: Послуги з прибирання та підмітання вулиць. Ручне санітарне прибирання території Франківського району м. Львова (6 лотів)".

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати висновок Східного офісу Держаудитслужби від 09 липня 2021 року №261 про результати моніторингу процедури закупівлі UА-2020-12-22-016372-с щодо предмета закупівлі: "Лот 1 - Послуги з ручного санітарного прибирання вулиць, санітарна очистка газонів та скверів на території вулиць, Лот 2 - Послуги з ручного санітарного прибирання території ЛКП "Вулецьке" вулиць, газонів та скверів, Лот 3 - Послуги з ручного санітарного прибирання території ЛКП "Львівський Ліхтар" вулиць та газонів, Лот 4 - Послуги з ручного санітарного прибирання території ЛКП "Магістральне" вулиць та газонів, Лот 5 - Послуги з ручного санітарного прибирання території ЛКП "Південне" вулиць та газонів, Лот 6 - Санітарна очистка газонів на території Франківського району, за кодом "ДК 021:2015-90610000-6: Послуги з прибирання та підмітання вулиць, очікуваною вартістю 28 776 999,00 грн.

Ухвалами Верховного Суду від 18 грудня 2023 року та від 24 січня 2024 року касаційні скарги Східного офісу Держаудитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року повернуто.

01 лютого 2024 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся втретє до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки неодноразово поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

В обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України позивач зазначає, що судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано частину шістнадцяту статті 29, пункт 1 частини першої статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки оскаржувана постанова була ухвалена без урахування висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 02 серпня 2023 року у справі № 380/6819/22, від 14 липня 2022 року у справі № 640/2727/20, від 14 грудня 2023 року у справі № 160/563/20, від 02 березня 2023 року у справі № 160/4436/21, від 23 березня 2023 року у справі № 400/4705/20.

Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких має місце однакове правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми під час касаційного розгляду конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Суд зауважує, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в мотивувальній частині постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Отже, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі з подібними правовідносинами.

Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення, а не різним застосуванням норми.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, як на підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Водночас скаржником указаних вимог не дотримано, оскільки не систематизовано, який висновок суду апеляційної інстанції щодо застосування конкретної норми права суперечить позиції Верховного Суду щодо застосування цієї ж норми, а також не обґрунтовано, що ця правова позиція Верховного Суду зберігає юридичну силу до спірних правовідносин, тобто має місце однакове правове регулювання спірних правовідносин.

Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їхнього застосування.

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що скаржником не обґрунтовано наявності правових підстав для оскарження судового рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя О.Б. Прокопенко