Справа № 600/7309/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7309/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 , щодо незвільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапортів позивача та його не звільнення з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4ст. 26 Закону №2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю.

Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. При цьому у відзиві вказано, що колишній стрілець-помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону, який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 не повернувся з відпустки та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з 25 серпня 2023 року. Тому відповідач зазначає, що для розгляду рапорту позивача та прийняття позитивного рішення щодо звільнення позивача йому необхідно прибути до військової частини НОМЕР_1 для проведення розрахунку та здачі інвентарного майна, що було йому видано. Також відповідач зауважує, що військовослужбовець для звільнення має подати рапорт на звільнення з військової служби до свого безпосереднього командира, а у військовій частині НОМЕР_1 такого підрозділу як 7 стрілецька рота та 3 стрілецький батальйон не існує. У зв`язку з чим рапорт позивача на звільнення складений з помилками, що унеможливлюють його розгляд.

Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є фактично бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби згідно підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно наявних у справі заяви від 19.08.2023 року, рапортів від 19.08.2023 року позивач звертався до відповідача із проханням звільнити його з лав Збройних Сил України на підстав підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейним обставинами, у зв`язку із наявністю одного з батьків із числа осіб з інвалідністю 2 групи.

Станом на момент подання позовної заяви, як зазначає представник позивача у позові, жодної відповіді (рішення) від відповідача отримано не було.

Водночас відповідач у поданому відзиві зазначає, що ОСОБА_1 знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , з відпустки не повернувся та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з 25 серпня 2023 року.

Однак дослідженням матеріалів справи судом встановлено відсутність у них доказів перебування позивача у розпорядженні командира військової частини, доказів фіксування факту самовільного залишення військової частини.

Суд зауважує, що згідно з підпунктом 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Абзацами першим-п`ятим частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

З огляду на наведене, суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні і докази призупинення військової служби ОСОБА_1 у зв`язку з самовільним залишенням ним військової частини.

У зв`язку з цим суд зазначає таке.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою суд постановляє ухвалу.

Частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Враховуючи викладене, з метою з`ясування дійсних обставин даної справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за необхідне витребувати у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії наказів по особовому складу щодо перебування ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , щодо зупинення військової служби ОСОБА_1 у зв`язку з самовільним залишенням ним військової частини з 25 серпня 2023 року, а також належним чином засвідчені докази щодо самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини з 25 серпня 2023 року (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказ по особовому складу щодо самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини).

Відповідно до частини шостої та восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Керуючись статтями 72, 73, 75, 77, 80, 94, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1.Витребувати у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії документів:

- наказів по особовому складу щодо перебування ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 ;

- наказів по особовому складу щодо зупинення військової служби ОСОБА_1 ;

- щодо самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини з 25 серпня 2023 року (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказ по особовому складу щодо самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини тощо).

2. Для подання до суду витребуваних доказів встановити відповідачу строк протягом семи днів з дня отримання цієї ухвали.

3. Роз`яснити, що неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин є підставою для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк