Справа № 640/37409/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року № 640/37409/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить припинити право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлового приміщень № 230 на бульв. Лесі Українки, 20/22 у Печерському районі м. Києва» від 05.10.2021 №КВ 01, замовник будівництва - ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

На виконання вимог Закону України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу № 640/37409/21 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року прийнято адміністративну справу до провадження та ухвалено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за наслідками проведення позапланової перевірки щодо достовірності даних, наведених ОСОБА_1 у повідомленні про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (CCI) щодо об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлового приміщень № 230 на бульв. Лесі Українки, 20/22 у Печерському районі м. Києва» від 05.10.2021 № КВ 01, встановлено, що замовник будівництва, ОСОБА_1 , у вказаному повідомлені про початок виконання будівельних робіт на об`єкті навела недостовірні дані в частині зазначення щодо розробленої та затвердженої належним чином проектної документації, у зв`язку з чим наявні підстави для припинення права на виконання будівельних робіт, набуте на підставі вказаного повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи відзив, відповідач зазначає, що позивач помилково вважає самочинним будівництвом лише з аналізу поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті реконструкції через відсутність у нього достатньої інформації про факт переведення відповідачем житлових приміщень, власної квартири, у нежитлові приміщення без визначення їх функціонального призначення.

Крім того, відповідач зазначає, що в процесі виконання реконструкції, за завданням замовника щодо влаштування окремої вхідної групи, отриманні містобудівні умови та обмеження (вхідні дані) MU01:0452-3186-9997-9962 від 09.12.2021 та внесені коригування до проектної документації «Реконструкція групи нежитлових приміщень під нежитлові приміщення (офіс) з влаштуванням вхідної групи консольного типу за адресою: АДРЕСА_1 ». Про такі коригування відповідач надіслав позивачу через центр надання адміністративних послуг повідомлення про зміни, однак відповідач замість коригування раніше зареєстрованого повідомлення КВ №01 вдався до повторної реєстрації, присвоївши цьому повідомленню інший номер №КВ43. На переконання відповідача, викладені обставини вказують на дотримання відповідачем вимог діючого законодавства з питань регулювання містобудівної діяльності як при проектуванні, так і виконанні будівельних робіт на вказаному об`єкті реконструкції. Наведення у позовній заяві відомостей про надання відповідачем недостовірних даних щодо об`єкта реконструкції, відсутність чи невідповідність проектної документації, - не відповідає дійсності.

Також відповідач зазначає, що позивач грубо порушив встановлену законодавством процедуру проведення та оформлення результатів позапланової перевірки відповідача, а саме: не повідомив суб`єкта містобудування про проведення перевірки; не склав акт за результатами проведення заходів архітектурно-будівельного контролю та позапланової перевірки.

У відзиві на позов позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат щодо відшкодування правничої допомоги.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій наголошує, що твердження відповідача про те що, перед реєстрацією повідомлення від 05.10.2021 № КВ 01 Департаментом перевірялась достовірність даних наведених у зазначеному повідомленні, тому останнє зареєстроване без зауважень, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та не може бути прийняте до уваги суду, оскільки такі висновки відповідача ґрунтуються в супереч вимог встановлених Законом та Порядком № 466.

Також позивач вказує, що лист (дозвіл) від 02.03.2021 № 2435/0/06/27-21 Департаменту містобудування та архітектури не є правовстановлюючим документом, який підтверджує переведення житлового приміщення у нежитлове, оскільки останній, визначає лише умови за яких таке переведення може відбутись.

Більше того, відповідач наголошує про безпідставне твердження відповідача про те, що він подав повідомлення про внесення змін про коригування проектної документації щодо об`єкта реконструкції, оскільки відповідно до заповнених полів вказаного повідомлення, замовником будівництва, ОСОБА_1 , здійснювалась первинна подача вказаного повідомлення (замовником будівництва заповнено поле «первинна подача»), а не повідомлення про внесення змін у повідомлення від 05.10.2021 № КВ 01, як зазначається відповідачем.

Крім того, позивач зазначає, що законодавством у сфері містобудівної діяльності не передбачено обов`язку контролюючого органу, заздалегідь та/або попередньо повідомляти суб`єкта містобудування про проведення позапланової перевірки, як обов`язкову передумову можливості її проведення (така вимога стосується виключно щодо проведення планових перевірок).

Також, на думку позивача, у зв`язку із відсутністю суб`єкта містобудування, а також його уповноважених осіб на об`єкті будівництва під час розпочатої Департаментом позапланової перевірки, останній був позбавлений можливості та правових підстав для складання матеріалів перевірки визначених, зокрема п. п. 16, 17 Порядку № 553, чим спростовуються твердження представника відповідача про те, що Департамент зобов`язаний був скласти відповідні матеріали перевірки, за відсутності ОСОБА_1 .

Своєю чергою, відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому просить закрити провадження у цій справі відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, а саме: з підстав відсутності предмету спору. В обґрунтування підстав для закриття відповідач зазначає, що 06.10.2023 наказом позивача, який прийнято за заявою відповідача від 05.10.2023, скасовано попереднє повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 05.10.2021 № КВ 01, відповідно припинено набуте на його підставі право на початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлового приміщень № 230 на бульв. Лесі Українки, 20/22 у Печерському районі м. Києва».

Розглянувши заявлене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Пунктом 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання щодо можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких рішень протиправними.

Подібна позиція викладене Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 826/4802/14.

Спір у справі, що розглядається, стосується припинення права на виконання будівельних робіт, яке набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт нежитлового приміщення. Як зазначає відповідач, таке повідомлення скасовано позивачем, тому на його думку, відсутній предмет спору. Однак, у цьому випадку приписи п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України не можуть бути застосовані, оскільки вони встановлюють підстави для закриття провадження у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, натомість, у цій справі позивачем є суб`єкт владних повноважень, який звернувся до суду із позовом про припинення права фізичної особи на виконання будівельних робіт, тобто ця справа не належить до категорії справ, які зазначені у п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

На переконання суду, вказані відповідачем обставини, у разі їх обґрунтованості, можуть бути підставою для відмови у позові.

У чергове судове засідання, яке призначене у справі на 27.10.2023, сторони не з`явились.

Представник позивача 27.10.2023 подав клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою від 27.10.2023, керуючись ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент зареєстрував замовнику будівництва - ОСОБА_1 , повідомлення від 05.10.2021 №КВ 01 про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлового приміщень № 230 на АДРЕСА_2 ».

Замовником будівництва, ОСОБА_1 , у повідомленні, наведені наступні дані, зокрема:

проектна документація розроблена ТОВ «Рітейл-Актив», під керівництвом головного архітектора проекту ОСОБА_2 (серія та номер кваліфікаційного сертифіката АА № 003513) та затверджена наказом замовником, ОСОБА_1 від 25.06.2021;

загальна площа об`єкта відповідно до проектної документації - 32,4 кв. м;

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не надаються згідно з п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.11.2017 № 289 (реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення).

На підставі необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, Департамент здійснив заходи державного архітектурно-будівельного контролю шляхом проведення позапланової перевірки.

Під час виїзду 28.10.2021 на місце посадової особи Департаменту з метою проведення перевірки з реконструкцій квартири АДРЕСА_3 встановлено втручання у несучі конструкції (встановлено двері на місці віконного отвору для подальшого влаштування вхідної групи), що підтверджується матеріалами фотофіксації від 28.10.2021.

На час проведення перевірки замовник будівництва та/або відповідальні особи були відсутні.

У зв`язку з чим, Департамент письмово запросив суб`єктів містобудування з необхідними для проведення перевірки документами.

Як зазначає позивач, на письмове запрошення до Департаменту суб`єкти містобудування та/або уповноважені особи не з`явились, документів та матеріалів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю не надали.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.10.2021, номер інформаційної довідки 281660988 (далі - Інформація з Державного реєстру), приміщення № 230, загальною площею - 32,4 кв., в АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, квартири, серія та номер: 246, виданого 22.01.2021, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Биков В.О.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру внесені наступні зміни:

Об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так змінено на група нежитлових приміщень, об`єкт житлової нерухомості: Ні;

Площа: загальна площа (кв. м): 32.4, житлова площа (кв. м): 17.8 змінено на загальна площа (кв. м): 32.4;

Адреса: АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 .

У відповідь на запит Департаменту від 29.10.2021 № 073-9350, Департамент містобудування та архітектури листом від 05.11.2021 № 055-27477 (вх. Департаменту від 08.11.2021 № 073/7236) повідомив, що Департамент містобудування та архітектури надав лист-дозвіл від 02.03.2021 № 243/0/06/27-21 на переведення житлового приміщення (квартира, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, у зазначеному листі Департамент містобудування та архітектури повідомив, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва за цією адресою не надавались.

Департамент містобудування та архітектури на лист від 08.11.2021 № 073-9597 Департаменту листом від 15.11.2021 № 055-27955 надав копію листа-дозволу від 02.03.2021 № 243/0/06/27-21 на переведення житлового приміщення (квартира, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за цією адресою, за умови виконання наступних пунктів:

при зміні функціонального призначення об`єкта нерухомого майна отримати вихідні дані для проектування, у разі здійснення реконструкції або реставрації;

розробити, погодити та затвердити в установленому порядку проектну-кошторисну документацію; .

забезпечити дотримання вимог законодавства щодо порядку виконання будівельних робіт;

забезпечити прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію;

роботи виконати відповідно до Правил благоустрою у місті Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051.

За наслідками проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, Департамент дійшов висновку, що проектна документація розроблена ТОВ «Рітейл-актив» та затверджена замовником будівництва, ОСОБА_1 , на об`єкт будівництва «Реконструкція нежитлового приміщень № 230 на АДРЕСА_2 », з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм і правил, чим порушено абз. 1 ч. 1 ст. 31 Закону, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльність», тому замовником будівництва, ОСОБА_1 , наведені недостовірні дані у повідомлені від 05.10.2021 № КВ 01 про початок виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті, в частині належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону.

З метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігання можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам, порушення відповідних норм і правил, Департамент звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI), а правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності, формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів визначені Законом України від 20 травня 1999 року №687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон №687-XIV).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону №687-XIV архітектурна діяльність визначається як діяльність по створенню об`єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування, забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.

Згідно з положеннями статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Статтею 41 Закону №3038-VІ державний архітектурно-будівельний контроль покладений на органи державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V), який регулює відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Серед основних принципів державного нагляду (контролю) в ст. 3 Закону №877-V визначено здійснення державного нагляду (контролю) за наявності підстав та в порядку, визначених законом; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю).

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Предметом спору у цій справі є припинення права на виконання будівельних робіт, набуте ОСОБА_1 на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Як зазначалось, Департамент зареєстрував замовнику будівництва - ОСОБА_1 , повідомлення від 05.10.2021 №КВ 01 про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлового приміщень № 230 на АДРЕСА_2 ».

Однак, згідно з витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 09.10.2023 наказом № 79 від 06.10.2023 Департаменту на підставі заяви № 073/09/01-Д-0610/1 від 06.10.2023 ОСОБА_1 скасовано повідомлення від 05.10.2021 №КВ 01 про початок виконання будівельних робіт, відповідно припинено право на початок виконання будівельних робіт.

Суд зазначає, що поняття «Юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Отже, оскільки повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлового приміщень № 230 на бульв. Лесі Українки, 20/22 у Печерському районі м. Києва» від 05.10.2021 №КВ 01, замовник будівництва - ОСОБА_1 , у зв`язку з дією якого позивач просить припинити право на виконання будівельних робіт, скасовано, то предмет спору у цій справі відсутній. Задоволення позовних вимог у цьому випадку не забезпечить прав та інтересів позивача.

За таких обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цьому випадку позивачем є суб`єкт владних повноважень, яким не заявлялось вимог про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

Щодо відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача перед адвокатом зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у постанові від 20.12.2019 у справі №903/125/19.

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 07.07.2023 між адвокатом Штиря Б.В. Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма Ромаданова і партнери» та Дмитрук С.М. укладено договір №07/07/2023-11 про надання правової допомоги (далі-Договір), за умовами якого адвокат надає послуги з правової допомоги.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами професійної правничої допомоги Клієнту в Київському окружному адміністративному суді, Шостому апеляційному адміністративному суді, судах загальної юрисдикції всіх інстанцій, а також у інших органах і установах державної влади та місцевого самоврядування у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Позивачем на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн додані копії: договору про надання професійної-правничої допомоги від 07.07.2023 №07/07/2023-11, попередній (орієнтовний) розрахунок суми гонорару від 30.07.2023, розрахунок суми гонорару, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КР № 000301, Ордер на надання правничої допомоги серії ВА № 1027469.

З попереднього (орієнтовного) розрахунку суми гонорару від 30.07.2023 вбачається, що орієнтовний розрахунок суми витрат відповідача на професійну допомогу складає 10000,00 грн. Дана сума є фіксованою та може змінюватись (збільшуватись).

З розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу (додаток №1 до Договору) вбачається, що адвокатом надано клієнту професійну правничу допомогу наступного характеру:

- попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 1000,00 грн. за 1 год. витраченого часу;

- ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз матеріалів справи 1000,00 грн. за 1 год. витраченого часу;

- збір доказів, підготовка адвокатських запитів 1500,00 грн. за 1,5 год. витраченого часу;

- вивчення актуальної практики Верховного Суду ЄСПЛ щодо спірних правовідносин 2000,00 грн. за 2 год. витраченого часу;

- підготовка процесуальних документів: відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань по суті справи до суду 3000,00 грн. за 3 год. витраченого часу;

- виготовлення копій матеріалів для учасників 500,00 грн. за 0,5 год. витраченого часу;

- пересилання відзиву до суду та учасникам справи 1000,00 грн. за 1 год. витраченого часу.

Загальна сума за надання Адвокатом Клієнту професійної правничої допомоги становить 10000,00 грн.

Також цей розрахунок свідчить про сплату адвокату коштів у вказаному розмірі.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Позивач у клопотанні від 15.09.203 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу звертає увагу суду, що відповідач документально не підтвердив понесені витрати на правничу допомогу у цій справі на суму 10000,00 грн, тому вимога щодо їх стягнення є безпідставною.

На переконання суду, такі доводи позивача є необґрунтованими, оскільки виходячи із наведених процесуальних норм (акцентуючи увагу на словосполученнях «або підлягає сплаті» та «або має сплатити»), витрати на правничу допомогу підлягають стягненню незалежно від того, чи вони фактично сплачені чи тільки мають бути сплачені.

Отже, позивачем не спростовано правомірність заявленого відповідачем до стягнення розміру витрат на правничу допомогу.

Натомість, на думку суду, розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, оскільки дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Окрім іншого, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно з розрахунком суми гонорару за надану професійну правничу допомогу, суд вважає, що такі види послуг адвоката, як: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз матеріалів справи; збір доказів, підготовка адвокатських запитів; вивчення практики Верховного Суду, ЄСПЛ щодо спірних правовідносин; виготовлення копій матеріалів для учасників - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду документів у справі (відзиву на позовну заяву).

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі №922/2321/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 96172760) виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані адвокатом, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за свою суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Отже, дослідивши надані представником відповідача документи, заперечення позивача та враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

Тож, суд виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою, яка підлягає компенсації відповідачу на професійну правничу допомогу є 4000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.