Справа № 120/3055/19-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

15 лютого 2024 р. Справа № 120/3055/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль О.В.

позивача: ОСОБА_1

без участі представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого станом на 01.01.2018 року, на підставі довідки Вінницького обласного військового комісаріату №ХЛ62534 від 22.08.2019 із урахуванням посадового окладу в розмірі 7470,00 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру грошового забезпечення визначеного відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХЛ62534 від 22.08.2019 з посадового окладу в розмірі 7470,00 грн (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 року 1420,00 грн, тарифний розряд за посадою 41, тарифний коефіцієнт 4,24) відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та додатків №№23, 24 до наказу МОУ № 90 «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України» з 01.01.2018 року.

В подальшому позивач подав заяву в порядку ст. 382 КАС України.

Ухвалою від 30.10.2023 суд встановив судовий контроль за виконанням рішення суду в адміністративній справі №120/3055/19-а та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом місячного строку з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 в адміністративній справі №120/3055/19-а.

30.11.2023 відповідач подав звіт про виконання рішення суду, до якого долучив додаткові документи.

Ухвалою від 10.01.2024 встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 в адміністративній справі №120/3055/19-а та зобов`язано Головне управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області до 15.02.2024 подати звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 в адміністративній справі №120/3055/19-а.

01.02.2024 відповідач подав звіт про виконання рішення суду від 25.10.2019, до якого долучив додаткові докази.

Ухвалою від 05.02.2024 призначено судове засідання щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду по справі № 120/3055/19-а.

В судовому засіданні позивач вказував на невиконання рішення суду від 25.10.2019. В своїх доводах позивач звернув увагу на неправомірне твердження відповідача, що рішення суду виконано в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства, адже кошти не виплачені, що вказує на невиконання рішення суду. Позивач вважає, що звіт можна буде прийняти за умови виконання рішення у спосіб, визначений судом у рішенні від 25.10.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Згідно ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до наданого відповідачем звіту Головне управління зазначило, що на виконання вимог Окремої ухвали від 31.08.2023 позивачу з 01.01.2018 здійснено перерахунок пенсії, виходячи з 83% від відповідних сум грошового забезпечення.

Сума донарахованих коштів за період з 01.01.2018 по 30.11.2019 становить 24415,56 грн., які включено Головним управлінням до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Виплата коштів нарахованих на виконання рішень суду проводиться Головним управлінням в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Виплата донарахованих ОСОБА_1 коштів буде здійснена Головним управлінням першочергово після виділення відповідних бюджетних асигнувань призначених на цю мету, в плановому періоді 2024 року.

Тому, на думку відповідача, рішення суду від 25.10.2019 виконано в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, оцінюючи подані відповідачем докази, зазначає, що не можна вважати фактично виконаним таке рішення шляхом перерахунку пенсії та внесення заборгованості до реєстру судових рішень, адже порядок та спосіб у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині.

З приводу того, що кошти позивачу будуть виплачені першочергово після виділення відповідних бюджетних асигнувань призначених на цю мету, то такі твердження суд оцінює як декларацію про намір, проте вони не свідчать про повне виконання рішення суду.

Покликання відповідача, як уповноваженого державою органу, в обґрунтування невиконання судового рішення на нестачу бюджетних коштів, на переконання суду, є неприйнятним та неприпустимим, оскільки суперечить самій концепції верховенства права.

Наявність у позивача права на отримання відповідних виплат встановлена рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 у справі № 120/3055/19-а, яке набрало законної сили 25.11.2019, і це право не може бути скасоване/обмежено з підстав відсутності фінансування такого виду виплат з державного бюджету.

Посилання Головного управління, що нараховані кошти включені Головним управлінням до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, суд оцінює критично, оскільки вказаний реєстр не містить жодної інформації про належні до виплати позивачу грошові кошти.

Також суд вказує, що Реєстр судових рішень, який передбачав виконання рішення суду за рахунок коштів державного бюджету, визначав Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649.

Однак, Порядок № 649 втратив чинність відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва №640/5248/19 від 12.11.2019 в редакції Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/5248/19 від 22.07.2020, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Отже, станом на момент надання відповідачем звіту про виконання судового рішення та подання в якості доказу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду витягу з Реєстру рішень виконання, яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, та розгляду судом питання про можливість прийняття звіту про виконання судового рішення, норми, які регулювали ведення обліку рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, втратили свою чинність.

З підстав наведеного, доводи відповідача, що Головним управлінням рішення суду від 25.10.2019 виконано в межах покладених судом зобов`язань суд відхиляє, оскільки зазначене суперечить твердженням, викладеним у звіті, що виплата донарахованих ОСОБА_1 коштів буде здійснена Головним управлінням першочергово після виділення відповідних бюджетних асигнувань призначених на цю мету, в плановому періоді 2024 року.

Також суд відхиляє покликання відповідача на положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" щодо черговості виплат за датою набрання рішення суду законної сили, оскільки цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема державний орган.

Отже, судове рішення є невиконаним, а надані пенсійним органом пояснення не містять повних даних щодо його виконання.

Суд зазначає, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.10.2018 року у справі № 704/1547/17, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року № 16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Відтак, станом на день розгляду звіту відповідачем рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 не виконано, тому суд відмовляє у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.02.2024 (вх №6623) про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2019 у справі №120/3055/19-а.

З метою захисту прав та інтересів позивача суд вважає за доцільне встановити відповідачу новий термін подання звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/3055/19-а.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті звіту про виконання судового рішення від 25.10.2019 у справі №120/3055/19-а, який поданий до суду 01.02.2024 (вх №6623), - відмовити.

Зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати до 23.04.2024 звіт про повне виконання рішення суду з обов`язковим наданням до суду доказів виплати позивачу заборгованості по пенсії за період з 01.01.2018 по 25.11.2019 у розмірі 24415,56 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна