Справа № 420/9665/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/9665/23

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 25.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Скрипченка В.О.,
судді Осіпова Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в.ч. НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність в.ч. НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території Запорізької, Херсонської, Донецької областей, за період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року;

- зобов`язати в.ч. НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000,00 грн., в розрахунку на місяць, пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території Запорізької, Херсонської, Донецької областей, за період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що у період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року позивач брав безпосередню участь у бойових діях у складі угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », перебуваючи на території Херсонської, Запорізької та Дніпропетровської областей, що підтверджується довідкою, виданою начальником штабу, що надає позивачу право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за квітень 2022 року. Однак, відповідачем така додаткова винагорода виплачена не була.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач з 08.03.2022 року проходить військову службу у складі в.ч. НОМЕР_1 , є водієм-заправником 2 автомобільного відділення 2 автомобільного взводу 3 автомобільної роти, що підтверджується витягом з наказу командира в.ч. НОМЕР_1 від 08.03.2022 року №49.

Відповідно до витягу з наказу командира в.ч. НОМЕР_1 від 30.03.2022 року №71 позивач вибув у відрядження до м.Кривий Ріг з 31.03.2022 року з метою перевезення майна, що підтверджується також витягом з журналу бойових дій в.ч. НОМЕР_1 за березень 2022 року.

У довідці позивача про нараховане грошове забезпечення за період з 08.03.2022 року по 31.03.2023 року зазначено, що за квітень 2022 року позивачем отримано додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн..

Відповідно до довідки угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.05.2022 року №743/2421, позивач брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах зони відповідальності (Херсонська обл., Запорізька обл., Дніпропетровська обл.) з 31 березня до 30 квітня 2022 року. Підставами видачі такої довідки є: наказ командувача угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.04.2022 року №50; оперативна директива ГК від 25.02.2022 року №39/304/52/22; бойове розпорядження КОС №313/200/95т ОКП-ШИРОКА ГРЕБЛЯ від 02.03.2022 року; бойове розпорядження ГШ №597/ОКП - КИЇВ від 11.03.2022 року; бойове розпорядження ОСУВ «ОЛЕКСАНДРІЯ» №265т/ОКП/БУ від 27.03.2022 року; бойове розпорядження ОСУВ «ОЛЕКСАНДРІЯ №309т/ОКП/БУ від 29.03.2022 року.

Така довідка містить підписи посадових осіб, кутовий штамп та печатку в.ч. НОМЕР_1 з зазначенням вх.№1512 та дати реєстрації такого документа 26.05.2022 року.

22.03.2023 року представником позивача було направлено адвокатський запит до відповідача, в якому просив надати інформацію стосовно причин ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України №168.

01.04.2023 року в.ч. НОМЕР_1 у відповідь на адвокатський запит представника позивача надала відповідь, у якій зазначила, що з 08.03.2022 року позивач проходить військову службу. 30.03.2022 року позивача було направлено у відрядження до м.Кривий Ріг з метою перевезення майна, де він знаходиться і зараз (тобто на момент надання відповіді). За вказаний період позивачу щомісячно нараховувалось та виплачувалось належне йому грошове забезпечення. У довідці від 02.05.2022 року №743/2421, наданої позивачем, про те, що він нібито брав безпосередню участь у бойових діях в період 31.03.2022 року по 30.04.2022 року не міститься всіх підстав, зазначених в п.4 Наказу Міноборони України від 07.06.2018 року №260, тобто довідка оформлена невірно. Інших документів, що підтверджували би прийняття безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії відносно сержанта служби за призовом під час мобілізації позивачем до в.ч. НОМЕР_1 не надходило. Відповідно і не було підстав для видачі командиром в.ч. НОМЕР_1 Наказу про виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн. Позивач до юридичної відповідальності не притягувався, службові розслідування відносно нього не проводилися. Також відповідач посилався на телеграми Міністра оборони України від 07.03.2022 року №248/1217, від 23.06.2022 року №912/з/29, Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.03.2022 року №248/1298.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час видачі позивачу довідки, Постанови КМ України №793 від 07.07.2022 року, що включила до Постанови №168 від 28.02.2022 року відповідну бланкетну норму про встановлення порядку та умов виплати додаткової винагороди керівниками відповідних міністерств та державних органів, не існувало, в той час, як сама по собі Постанова КМ України №168 від 28.02.2022 року прямо передбачала право на таку винагороду як таке, а тому позивач має право на отримання вказаної додаткової винагороди за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Приписами п.1 Постанови №168 (станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168» Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Рішенням, донесеним телеграмою Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298 (далі Телеграма №248/1298) (застосовувалась до 01.06.2022 року) та Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 (далі Доручення №912/з/29) (застосовується з 01.06.2022 року, а Телеграма №248/1298 втратила чинність) було встановлено порядок нарахування та виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, додаткової грошової винагороди в розмірі 30000,00 грн. та 100000,00 грн. гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Телеграма Міністра Оборони України №248/1298 від 25.03.2022 року підлягала обов`язковому виконанню з 24.02.2022 року всіма підрозділами МО України та ЗСУ й розповсюджувало свою дію на всіх військовослужбовців ЗСУ.

У подальшому, телеграму №248/1298 від 25.03.2022 року було змінено і про такі зміни доведено до відома телеграмою №248/1529 від 18.04.2022 року. Суть змін полягала у тому, що в підставах видання довідки про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах належало обов`язково зазначати такі документи, як: бойовий наказ (бойове розпорядження) або журнал бойових дій та рапорт (донесення) командира підрозділу про участь в бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до п.2 Телеграми №248/1298, на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно п.3 Телеграми №248/1298, райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача ЗСУ, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача ЗСУ або начальника Генерального штабу ЗСУ.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий, журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 цієї ж Телеграми №248/1298 встановлено, що командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.

За п.5 Телеграми №248/1298, виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командиром (начальником) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 2 до цієї телеграми).

Пунктом 6 визначено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згодом, 23.06.2022 року, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято інше рішення №912/з/29 від 23.06.2022 року у вигляді окремого доручення. Абзацами 3-4 пункту 3 цього рішення визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів слід здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах слід надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. При цьому, у підставах про видання такої довідки належить обов`язково зазначати вищевказані документи.

Пунктом 14 рішення №912/з/29 від 23.06.2022 року передбачено, що доручення належить застосовувати з 01.06.2022 року.

Разом з цим, необхідно звернути увагу на те, що відповідно до вимог п.2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731 (далі - Положення №731) нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.3 Положення №731 на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами по справі, ні рішення Міністра оборони України, доведені телеграмами №248/1298 від 25.03.2022 року, №248/1529 від 18.04.2022 року, ні рішення №912/з/29 від 23.06.2022 року у вигляді окремого доручення, не зареєстровані в установленому порядку в Міністерстві юстиції як нормативно-правові акти.

Також слід зауважити, що фактично нормативно-правовий акт для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди згідно з Постановою №168 прийнятий Міністерством оборони України лише 25.01.2023 року. Саме тоді прийнято наказ №44, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 року за №177/39233, і яким внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (далі - Порядок №260).

Наказом №44 від 25.01.2023 року доповнено Порядок №260 новим розділом - XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, в якому передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000,00 грн. виплачується тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Пунктом 4 цього розділу встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Вказаний нормативно-правовий акт набрав законної сили 31.01.2023 року з моменту офіційного оприлюднення після реєстрації в Міністерстві юстиції України та застосовується з 01.02.2023 року, про що безпосередньо зазначено в п.3 Наказу №44.

Так, з матеріалів справи вбачається, що причиною невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. слугувало те, що довідка угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.05.2022 року №743/2421 не відповідає вимогам телеграми Міністра оборони України №248/1298, з урахуванням змін від 18.04.2022 року, з огляду на що відповідачем не прийнято відповідний наказ.

Колегія суддів не може погодитись з таким доводом відповідача, оскільки, як вбачається з наведених вище висновків суду, в період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року, коли позивач брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, Постанова №168 не містила жодної норми, якою б передбачалося, що порядок і умови виплати передбачених цією постановою видів додаткової винагороди, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідні зміни були внесені постановою КМ України №793 від 07.07.2022 року, яка набрала чинності лише 19.07.2022 року.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин Постанови №793, що включила до Постанови №168 відповідну бланкетну норму про встановлення порядку та умов виплати додаткової винагороди керівниками відповідних міністерств та державних органів, не існувало, тобто діяла така редакція Постанови №168, яка лише встановлювала право на отримання додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, з безпосереднім перебуванням в районах здійснення зазначених заходів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року (виникнення спірних правовідносин) діяла первісна редакція Постанови №168, в якій не містилося жодних бланкетних норм про затвердження порядку та умов виплати додаткової винагороди керівниками відповідних міністерств та державних органів, а тому на момент виникнення таких правовідносин телеграми Міністра оборони України могли застосовуватися лише в порядку та у спосіб, який відповідає положенню Постанови №168 та спрямовані на її виконання.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що правозастосування таких телеграм у спосіб, який за змістом є позбавленням особи права на отримання відповідної додаткової винагороди є протиправним та не відповідає змісту та призначенню відповідного нормативно-правового акту.

Так, згадана вище довідка №743/2421 від 02.05.2022 року, яка міститься в матеріалах справи, видана начальником штабу першим заступником командувача угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », містить кутовий штамп угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », скріплена гербовою печаткою та містить підписи посадових осіб, а також підстави видачі. Відповідно, за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам телеграми Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 року.

Отже, наявність цієї довідки є достатнім підтвердженням факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року, що в свою чергу є підставою для видачі наказу командиром про виплату відповідної додаткової винагороди військовослужбовцю.

Жодних документів, які б підтверджували недійсність вказаної довідки, матеріали справи не містять і відповідачем не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання вказаної додаткової винагороди за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період з 31.03.2022 року по 30.04.2022 року, що підтверджується вказаною вище довідкою та підставами її видачі.

Таким чином, оскільки виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), то маючи фактичну підставу для видачі наказу про виплату додаткової винагороди позивачу та правову підставу для цього у вигляді вимог п.1 Постанови №168 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відповідач протиправно не видав відповідний наказ про виплату позивачу цієї додаткової винагороди.

Щодо доводів відповідача стосовно не отримання відповідної довідки про участь позивача у бойових діях ні від органу, куди був відряджений позивач, ні від самого позивача, колегія суддів зазначає, що ні Постанова №168, ні телеграми Міністра оборони України, ні будь-який інший нормативно-правовий акт, який регулює порядок виплати додаткової винагороди не містить зобов`язань для військовослужбовця щодо самостійної подачі такої довідки до військової частини, з якої його було відряджено.

Навпаки, існує чітка вимога стосовно того, що командири військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці направляють довідки про участь у бойових діях до військової частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовця.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що військовослужбовець відповідно до Присяги та наказів командира виконує бойові завдання та розпорядження направлені на захист держави з метою забезпечення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії і він не зобов`язаний збирати та подавати довідки про свою участь у таких заходах з метою належної оплати, оскільки це прямий обов`язок командирів та інших посадових осіб уповноважених своєчасно та у належному розмірі забезпечити військовослужбовцю виплату грошового забезпечення.

Крім цього з наявної в матеріалах справи довідки угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.05.2022 року №743/2421, вбачається, що вона на собі мітить печатку в.ч. НОМЕР_1 з зазначенням вх.№1512 та дати реєстрації 26.05.2022 року. Тобто, відповідачу надходила така довідка, та він був обізнаний з її змістом.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді В.О. Скрипченко Ю.В. Осіпов