Справа № 560/9195/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9195/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

22 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького ( військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, виходячи з розміру 100000 (сто тисяч) гривень з розрахунку за один місяць, але пропорційно усьому часу участі в бойових діях чи за здійснення заходів з національної безпеки і оборони для відсічі і стримування збройної агресії та зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького нарахувати і виплатити додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, виходячи з розміру 100000 (сто тисяч) гривень з розрахунку за один місяць, але пропорційно усьому часу участі в бойових діях чи за здійснення заходів з національної безпеки і оборони для відсічі і стримування збройної агресії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

В подальшому від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України, в обґрунтування якого зазначено, що Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі №200/493/23, предметом спору в якій є встановлення протиправності дії щодо ненарахування та невиплати збільшеної додаткової грошової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки касаційне провадження у справі №200/493/23 відкрито Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, а не палатою, об`єднаною палатою, чи Великою Палатою Верховного Суду, що є обов`язковою умовою для зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до з наказу ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького від 04.07.2022 з 03.07.2022 направлений на ділянку НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління та на ділянку НОМЕР_3 прикордонного загону, а з 13 жовтня 2022 року на ділянку НОМЕР_4 прикордонного загону Східного регіонального управління згідно розпоряджень Адміністрації Держприкордонслужби України від 27 червня 2022 року №111/25-1359-Е, від 16 вересня 2022 року №ІІІ/25-2075-Е, виконували бойові завдання до 23.01.2023 року, після чого повернувся у пункт постійної дислокації.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 №2721 від 14.10.2022 позивач з 04.07.2022 по 12.10.2022 брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Вважаючи протиправною невиплату збільшеної додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

У ч.1, ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII закріплено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 3, 4 статті 25 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" визначено, що військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Соціальний захист працівників Державної прикордонної служби України забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю, якщо інше не передбачено трудовим договором.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктами 2-1, 3 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

30.07.2022 Адміністрація Державної прикордонної служби України видала наказ №392/0/8122-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", набрав чинності з 01.08.2022 (далі - наказ АДПСУ №392), яким вирішений порядок i умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Пунктом 1 наказу АДПСУ №392 передбачено, що військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу oргaну Дeржприкордонcлvжби (у зв`язку із звільненням з військової cлyжби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях a6o забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

За змістом пункту 2 наказу АДПСУ №392 заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 1) бойових завдань із ведення pyxy опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення i знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій aбo ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням a6o безпосереднім зіткненням з противником; 6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення a6o спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником a6o нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони a6o наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) a6o штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; 8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби a6o їx підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави.

Відповідно до пункту 4 наказу АДПСУ №392 підтвердження безпосередньої участі вiйcькoвocлyжбoвцiв у бойових діях aбo заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) aбo постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів i кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих a6o оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Суд встановив, що в період з 01 серпня 2022 року по 12 жовтня 2022 року позивач перебував у службовому відрядженні у складі зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) від Національної академії в оперативному підпорядкуванні 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого.

Також встановлено, що Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького 31.10.2022 №42/5183-22-Вих та 20.03.2023 №14/2016-23-Вих до НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого надіслала запити щодо надання інформації про участь військовослужбовців Національної академії у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до додатку 2 до наказу АДПСУ №392. Проте запитувана інформація не надана та причин не надання не повідомлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького не було підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 за період з 01.08.2022 по 12.10.2022.

Крім того встановлено, що відповідно до витягу з наказу ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 12.09.2022 №328-ВВ "Про особовий склад" в період з 12.09.2022 по 16.09.2022 включно, позивач перебував у відпустці за сімейними обставинами.

Згідно підпункту 4 пункту 7 наказу АДПСУ №392 виплата додаткової винагороди, зазначеної у пункті 1 цього наказу, не здійснюється, якщо військовослужбовець перебуває у відпустці (крім вперше наданої відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцю, звільненому після позбавлення особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади російської федерації (перебування в полоні)) або на лікуванні в закладах охорони здоров`я усіх форм власності (крім випадків, передбачених підпунктом 4 пункту 3 цього наказу, та лікування у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби або лікування за їх направленням в інших закладах охорони здоров`я) - за весь період перебування у відпустці чи на лікуванні.

При цьому, саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до накату АЛІІС`У №392, являються належним підтвердженням, яке надасться органом Держприкордонслужби, у складі якого відряджені військовослужбовці беруть (брали) участь у бойових діях або заходах, с безпосередньою виставою для виплат додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.

Натомість, як вірно вказав суд, подання до суду довідки Військової частини НОМЕР_5 від 14.10.2022 №2721 не може слугувати доказом порушеного права оскільки матеріали справи не містять доказів звернення позивача безпосередньо до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького з вказаною довідкою про надання допомоги для виплати збільшеної додаткової винагороди. Відповідно відповідач зазначену довідку не розглядав та не приймав будь-які правові рішення щодо нарахування чи не нарахування військовослужбовцю додаткової винагороди до 100000,00 грн.

Тобто, нарахування та виплата додаткової грошової винагороди в підвищеному розмірі до 70000 грн., передбаченому Постановою № 168, позивачу за період з 01 серпня 2022 року по 12 жовтня 2022 року може бути здійснена лише після належного підтвердженого участі у бойових діях або заходах від 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого із зазначенням кількості днів такої безпосередньої участі у бойових діях або заходах.

Таким чином, зважаючи, що у Національної академії відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди за період з 01.08.2022 по 12.10.2022, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Водночас, суд звернув увагу позивача, що оскільки наразі вказаний позов є передчасним, позивач не позбавлений можливості звернутися до відповідача з відповідною заявою до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.