Справа № 344/1400/24
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1400/24
Провадження № 2-а/344/60/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивачем зазначається, що постановою інспектора 1 взводу, 1 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області серія ЕНА №1044001 від 30.11.23 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за ч.1 ст.123 КУпАП за те, що 30.11.23 о 15:41:49 в м.Івано-Франківську по вул.Гаркуші, керуючи т/з Renault номерний знак НОМЕР_1 здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух тільки праворуч, чим порушив вимоги дорожнього руху п.5.16 ПДР та п.8.4.г ПДР. 08.12.23 позивач оскаржив постанову серії ЕНА №1044001 від 30.11.23 листом від 08.12.23 на Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ.

15.01.23 він отримав листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, де його було повідомлено, що постанова серії ЕНА №1044001 відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому фамілія посадової особи патрульної поліції, яка вказана в листі ( ОСОБА_2 ) не відповідає П.І.Б. посадової особи патрульної поліції, яка вказана в постанові ( ОСОБА_3 ).

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною оскільки на початку вул. Мулика, відповідно до п.5.16 ПДР встановлений знак, який дозволяє рух прямо як одній смузі так і по другій. Відповідно до п. 8.2 ПДР дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою. Відповідно, позивач не міг порушити вимогу дорожнього знаку п.5.16 ПДР, так як знак дозволяє рухатися по правій смузі прямо до перехрестя з вул. І.Франка. Крім того, старшим сержантом поліції Блага Г.В. в постанові про місце скоєння порушення вказана неіснуюча назва вулиці: Гаркуші. Відповідь Департаменту патрульної поліції за підписом т.в.о. начальника А.Киричука написана формально. Не дано відповіді на його питання щодо знаку, який встановлений на початку вул.Мулика та вказання в постанові неіснуючої вулиці. На формалізм відповіді вказує і той факт, що П.І.Б. інспектора, яке вказане у відповіді не відповідає П.І.Б. інспектора, який виписав позивачу постанову. Отже, не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, оскільки вважає себе невинним, постанову серії ЕНА №1044001 від 30.11.23 не обгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

13.02.2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обгрунтовують тим, що 30.11.2023 року близько 15 год. 35 хв. екіпаж патрульної поліції УПП в Івано-Франківській області ДПП, що рухався вулицею Мулика в напрямку вулиці Лепкого у м. Івано-Франківську помітив транспортний засіб RENAULT FLUENCE д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого здійснив рух прямо зі смуги призначеної для руху праворуч, чим не виконав вимогу дорожного знаку 5.16 - «напрямки руху по смугах», та порушив пункт 8.4. «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Поліцейськими подано сигнал про зупинку ТЗ на підставі статті 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Після зупинки автомобіля RENAULT FLUENCE д.н.з. НОМЕР_2 , старший сержант поліції ОСОБА_3 представилась, повідомила причину зупинки та висловила вимогу надати для перевірки документи, передбачені підпунктами (а), (б), (ґ) пункту 2.1 ПДР України. Водієм виявився позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що дійсно здійснив рух прямо з крайньої правої смуги, що дозволяє рух тільки праворуч, оскільки помітив затор на вулиці І. Франка, який вирішив об`їхати. Старший сержант поліції Блага Г.В., як посадова особа, встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, провела розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Позивача ознайомлено з правами особи, видом і розміром стягнення, заслухано усні пояснення позивача. Встановивши всі обставини старший сержант поліції Блага Г.В. завершила розгляд справи, прийняла рішення притягнути позивача до адміністративної відповідальності та винесла оскаржувану постанову. Після винесення постанови позивача ознайомлено з її змістом та вручено копію.

Факт порушення ПДР позивачем був виявлений поліцейським, який з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої частиною першою статті 122 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №1044001 від 30.11.2023 року є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Пунктом 1 ст.9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.8.4 ПДР дорожні знаки поділяють на групи: а) попереджувальні; б) знаки пріоритету; в) заборонні; г) наказові; ґ) інформаційно-вказівні; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків.

4.2. Інформаційно-вказівний знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Пунктом 8.4 «ґ» ПДР передбачено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

30.11.2023 року інспектором 1 взводу, 1 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Благою Г.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1044001, з якої вбачається, що 30.11.2023 о 15:41:49 в м.Івано-Франківську по вул.Гаркуші, ОСОБА_1 керуючи т/з RENAULT FLUENCE д.н.з. НОМЕР_2 порушив вимогу дорожнього руху п.5.16 ПДР, а саме здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух тільки праворуч, чим та п.8.4.ґ ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн.

Як вбачається із п.7 зазначеної постанови, до постанови додаються: відео з нагрудної камери 474356.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні оглянуто відео з нагрудної камери 474356, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R та міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано, що інспектор поліції підходить до транспортного засобу позивача, повідомляє останнього про причини зупинки транспортного засобу, та зазначає про необхідність пред`явлення документів, після чого позивач надає документи на перевірку. Позивач пояснив поліцейському, що здійснив рух прямо з крайньої правої смуги.

Однак такі пояснення позивач надав до роз`яснення йому прав.

В той же час, суд звертає увагу, що у матеріалах справи належні та допустимі докази на підтвердження самого факту вчинення вищезазначеного адміністративного правопорушення відсутні.

При цьому, сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

Згідно висновкам викладених у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року справа № 177/525/17(2-а/177/23/17) Суд відхиляє доводи скаржника про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки уважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, гарантованого ч. 3 ст. 62 Конституції України, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122КУпАП є недоведеним, а тому постанова серії ЕНА №1044001 від 30 листопада 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №1044001 від 30 листопада 2023 року винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Благою Галиною Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області судовий збір в розмірі 604 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова