Справа № 320/10729/22
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року № 320/10729/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання в навчальному закладі,-

У С Т А Н О В И В:

Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму в розмірі 275 558 грн 62 коп на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба в сумі 275 558 грн 62 коп. Такі витрати відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані, тому позивач вважає за необхідне вирішити дане питання в судовому порядку.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 справу було передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 справу було передано за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.12.2023 зазначена справа передана на розгляд судді Волошину Д.А.

На виконання вимог ч. 3 ст. 171 КАС України судом було направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача ОСОБА_1 та отримано відповідь, згідно якої відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження направлена за адресою місця реєстрації відповідача, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою про неможливість вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання поштового відправлення.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

При цьому, згідно із ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Отже, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з 19.07.2021 по 11.10.2022 на підставі контракту, укладеного 19.07.2021 між Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 (абз. 6) Контракту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідач 08.09.2022 звернувся до позивача з рапортом про відрахування його від подальшого навчання в університеті через небажання продовжувати навчання.

З 11.10.2022 солдата ОСОБА_1 , курсанта 124/1 навчальної групи 2-го курсу (набору 2021 року) льотного факультету університету відповідно до підпунктів 3.2 та 3.9 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490, відраховано від подальшого навчання, у зв`язку з розірванням контракту.

Згідно з загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 , витрати на утримання курсанта ОСОБА_1 в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба складають 275 558,62 грн.

У зв`язку з достроковим розірванням контракту за ініціативою відповідача та невідшкодуванням витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в подальшому - Закон № 2232-XII), до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти.

Згідно із ч. 5 ст. 25 Закону № 2232-XII, з громадянами України - курсантами закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною 10 статті 25 Закону № 2232-XII визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (в подальшому Порядок №964).

Відповідно до п.п. 3, 6, 7 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, зокрема, з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби - за весь період навчання.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно п. 8 Порядку № 964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Отже, курсанти, в разі дострокового розірвання контракту, зокрема, через небажання продовжувати навчання, зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі освіти.

Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (в подальшому - Порядок), згідно з п. 2.1 якого відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 2.1.1 Порядку, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно із п. 2.1.2 Порядку, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до п. 2.1.3 Порядку, витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення.

Згідно із п. 2.1.4 Порядку, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Відповідно до п. 2.1.6 Порядку, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Згідно із п. 2.3 Порядку, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

З урахуванням вищевикладених норм, суд зазначає, що право на звернення до суду у позивача може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Саме у зв`язку з відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, з позовом про стягнення такого відшкодування в судовому порядку.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду від 23.09.2021р. у справі № 520/11540/19.

Так, позивач був зобов`язаний після відрахування відповідача від подальшого навчання через розірвання контракту здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з його утриманням у цьому навчальному закладі, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, ознайомити відповідача з таким розрахунком, а також надати відповідачу час на добровільне відшкодування таких витрат. У подальшому, лише в разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, позивач міг звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній цій справі виник щодо відшкодування коштів, які витрачено на утримання під час навчання ОСОБА_1 в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, у зв`язку з достроковим розірванням контракту через відмову відповідача продовжувати навчання.

ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з 19.07.2021 по 11.10.2022 на підставі контракту, укладеного 19.07.2021 між Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 (абз. 6) Контракту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідач 08.09.2022 звернувся до позивача з рапортом про відрахування його від подальшого навчання в університеті через небажання продовжувати навчання.

З 11.10.2022 солдата ОСОБА_1 , курсанта 124/1 навчальної групи 2-го курсу (набору 2021 року) льотного факультету університету відповідно до підпунктів 3.2 та 3.9 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490, відраховано від подальшого навчання, у зв`язку з розірванням контракту.

Суд зазначає, що у власноручно підписаному відповідачем контракті вказувалося на обов`язок відповідача відшкодувати витрати за навчання у вищому навчальному закладі, тобто відповідач був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку щодо відшкодування Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що відповідачеві запропоновано добровільно відшкодувати такі витрати, також не визначено строк добровільного відшкодування відповідачем таких витрат.

У наявному в матеріалах справи загальному розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , у графі "ознайомлений курсант" та у графі "Зобов`язуюсь добровільно відшкодувати витрати на моє утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про моє відрахування" відсутній підпис відповідача.

Матеріали справи взагалі не містять доказів ознайомлення відповідача з таким розрахунком та сумою витрат, яка підлягає відшкодуванню ним позивачу.

Суд зазначає, що саме з відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування в судовому порядку.

Однак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту вручення відповідачу під підпис або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення з зобов`язанням протягом визначеного строку з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати, з зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, а також не надано доказів ознайомлення відповідача з розрахунком витрат, які підлягають відшкодуванню, тому суд приходить до висновку, що станом на час звернення до суду позивачем не дотримано порядку, що має передувати зверненню до суду у цій категорії справ.

Відсутність зазначених доказів дає підстави для висновку, що відповідачу не запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у даній справі, відтак у позивача не виникає права на звернення з даним спором до суду.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 серпня 2022 року у справі № 480/8200/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач належних та допустимих доказів до суду не подав, у позовній заяві зазначив, що всі докази ним подано.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання в навчальному закладі не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, 61023, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання в навчальному закладі залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А.Волошин