Справа № 420/25691/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/25691/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В..

Яковлєва О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі №420/25691/23,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 25.08.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяною Сергіївною на виконання виконавчого листа №1519/2-1157/11 від 17.01.2023 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з боку ОСОБА_1 шляхом знесення, демонтування самочинно побудованих та реконструйованих ОСОБА_1 нежилих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 25.08.2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяною Сергіївною на виконання виконавчого листа №1519/2-1157/11 від 17.01.2023 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з боку ОСОБА_1 шляхом знесення, демонтування самочинно побудованих та реконструйованих ОСОБА_1 нежилих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2019 року по справі №1519/2-1157/11 зобов`язано ОСОБА_1 привести до попереднього стану земельну ділянку, площею 423 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та демонтувати самочинно побудовані та реконструйовані нежилі будівлі та споруди.

Позивач вказує, що ним на виконання судового рішення за власний рахунок приведено до попереднього стану земельну ділянку територіальної громади міста Одеси, площею 423 кв.м., шляхом знесення самочинно реконструйованих нежилих будівель та споруд.

З посиланням на наведені обставини, а також акцентуючи увагу на не підтвердженні приватним виконавцем розміру витрат виконавчого провадження, як це передбачено положеннями пункту 8 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження», позивач вказує на необґрунтованість визначених витрат виконавчого провадження та неправомірність постанови приватного виконавця.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що додаткові витрати приватного виконавця під час примусового виконання судового рішення є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами та направлені на фактичне виконання виконавчого документа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що додаткові витрати, визначені приватним виконавцем у виконавчому провадженні, залишаються не підтвердженими належними доказами та документами, передбаченими чинним законодавством, і не відповідають дійсно виконаним роботам по демонтажу нежитлових будівель і споруд.

Акцентуючи увагу на тому, що позивачем власними силами забезпечено добровільне виконання рішення та фактично підтверджено його виконання; недоведеності відповідачем дійсності заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, і їх правомірності; необґрунтованості вартості додаткових витрат у виконавчому провадженні на підставі відповідних договорів, актів та довідок про види робіт, час виконання робіт, етапи робіт, засоби, що їх забезпечують тощо, апелянт наполягає на неправомірності постанови виконавця та наявності безумовних підстав для її скасування.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду.

Під час апеляційного провадження, 07.02.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову по справі 420/25691/23 шляхом зупинення виконавчих дій у ВП №72993409 про стягнення додаткових витрат виконавчого провадження за оплату демонтажних робіт згідно рахунку №32 від 11.04.2023 року у розмірі 400000 грн. на підставі постанови №70915901 від 05.10.2023 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С.

Вжиття вказаних заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує необхідністю уникнення неправомірного та безпідставного стягнення з позивача грошових коштів на підставі незаконної постанови приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат, яка оспорюється за цим позовом.

Розгляд заяви проводиться в порядку письмового провадження відповідно до приписів статті 154 КАС України з урахуванням терміну одержання на запит апеляційного суду адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, апеляційний суд виходить з наступного.

При цьому, апеляційний суд враховує, що предметом спору у даній справі є неправомірність постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяни Сергіївни від 25.08.2023 року у виконавчому провадженні ВП №70915901 з виконання виконавчого листа №1519/2-1157/11 від 17.01.2023 року, виданого 17.01.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси, якою визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 400000 грн.

Постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шевченко Тетяни Сергіївни від 25.08.2023 року у виконавчому провадженні ВП №70915901 про розмір додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 400000 грн. перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецули Вадима Андрійовича у виконавчому провадженні №72993409.

За правилами статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм показав, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Однією з підстав забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Очевидність небезпеки полягає в тому, що за певних умов можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення прав та законних інтересів позивача.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними із позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Посилаючись на очевидну незаконність оспорюваної за цим позовом постанови, позивач зазначає про те, що це рішення відповідача прийнято з порушенням установленого порядку, необґрунтовано та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що встановлення правомірності рішення відповідача є предметом адміністративного позову і вжиття заходів забезпечення позову з підстав його невідповідності нормативно-правовим актам фактично призведе до вирішення спору по суті без розгляду справи.

Разом з цим, необґрунтованість вимог заяви полягає в тому, що заявник не конкретизує, які саме виконавчі дії приватного виконавця щодо виконання виконавчого документа про стягнення з боржника додаткових витрат слід зупинити.

Крім того, виходячи зі змісту положень частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа. Однак, ці правила адміністративного процесуального законодавства не передбачають можливість забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій, направлених на стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що заява апелянта не містить об`єктивних даних, за якими можливо встановити очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а їх захист стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Враховуючи викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про очевидну протиправність рішення відповідача, а також про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, і дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, колегія суддів вважає заяву необґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 152, 154, 321, 325 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв