Справа № 380/20800/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Гулкевич І.З.

21 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/20800/23 пров. № А/857/26063/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 380/20800/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

05.09.2023р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин та встановлення факту отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) 15.01.2023р. під час проходження військової служби, беручи безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021р. №332;

-визнати протиправною бездіяльність, щодо не складення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. №1109/15800 (п.18 розд. ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021р. №332);

-зобов`язати провести службове розслідування з метою з`ясування обставин та встановлення факту отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) 15.01.2023р. під час проходження військової служби, беручи безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021р. №332;

-зобов`язати видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. №1109/15800 (п.18 розд. ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021р. №332).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2023р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення службового розслідування відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 27.10.2021р. №332, з метою встановлення причини захворювання ОСОБА_1 .

Одночасно, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021р. №332 з метою встановлення причини захворювання ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

10.11.2022р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №221 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого офіцера відділення планування та координації протиповітряної оборони центру управління штабу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №225 (по стройовій частині) від 14.11.2022р. ОСОБА_1 вибув з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в район виконання бойового завдання в умовах, пов`язаних з ризиком для життя при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Із змісту свідоцтва про хворобу №437/3 від 17.05.2023р. видно, що 15.01.2023р. ОСОБА_1 під час виконання бойових завдань в н.п. Краматорськ Донецької області раптово захворів. В ургентному порядку доставлений в одну із лікарень м. Краматорська, де діагностовано ішемічний інсульт в басейні лівої середньої мозкової артерії, гіпертонічна хвороба. Після стабілізації стану евакуйований у КНП КЛМШД ДМР. Лікувався з 15.01.2023р. - 20.01.2023р. Виписні епікризи втрачені. Для подальшого відновлювального лікування переведений у КП Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр Солоний Лиман ДОР. Лікувався з 20.01.2023р. - 01.03.2023р. (підтверджено випискою з медичної картки стаціонарного хворого №234/102). Після лікування 07.03.2023р., оглянутий військово-лікарською комісією при клініці амбулаторно-клінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону. Надана відпустка за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів. Після завершення відпустки за станом здоров`я проходив відновлювальне лікування в клініці реабілітації. 25.04.2023р. командир військової частини НОМЕР_1 скерований на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №437/3 - захворювання, так пов`язане із захистом Батьківщини, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: цереброваскулярна хвороба; дисциркулярна енцефалопатія другої стадії; наслідки ішемічного інсульту в басейні лівої середньої мозкової артерії у вигляді правобічного спастичного геміпарезу; симптоматична артеріальна гіпертензія третьої стадії, ступінь третій. Визнаний не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

25.03.2023р. ОСОБА_1 звернувся із рапортом до військової частини НОМЕР_1 про вирішення питання щодо надання довідки про обставини хвороби (каліцтва) встановленого зразку. Відповіді на вказаний рапорт не отримав.

16.08.2023р. ОСОБА_1 повторно звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про призначення службового розслідування по факту гострого професійного захворювання з видачою довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Листом командування десантно-штурмових військ Збройних Сил України, за дорученням та в межах компетенції, опрацювало звернення позивача стосовно не проведення службового розслідування та отримання довідки про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) та зазначило :

За результатами опрацювання повідомляємо, що згідно наказу Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України довідка форми 5 складається та видається у випадку отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Відповідно до Міжнародного класифікатору хвороб 10-го перегляду, гостре порушення мозкового кровообігу (гострий інсульт)-це захворювання, яке є ускладненням тривалої існуючої гіпертонічної хвороби. Враховуючи зазначене, підстав для проведення службового розслідування та видачі довідки про обставини отримання травмування (поранення, контузії, каліцтва) немає.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно ч.ч. 3,4 ст.2 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

В ст.1-ст.2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ видно, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Цим Законом гарантуються військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, в тому числі передбачає охорону здоров`я, медичну допомогу військовослужбовців, а також відповідну допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності внаслідок поранення при виконанні обов`язків військової служби.

ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

-допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

-призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

-військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

-військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

-резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Із змісту ч.ч. 2, 3, ст. 2 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" видно, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

п.4 ч.1 ст.24 Закону Закон "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Наказом Міністерства оборони України № 332 від 27.10.2021р. (далі Інструкція №332), затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, яка набрала чинності 06.01.2022р., п.3 передбачено, що випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Розслідування та облік нещасних випадків:

-розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після одноразового (протягом не більше однієї доби) впливу на військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби шкідливих факторів середовища фізичного, біологічного та хімічного характеру (в тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання).

п.2 розділу ІІ Інструкції №332 передбачено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання до медичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Згідно абз.1 п.3 розділу ІІ Інструкції №332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

У цьому випадку, відбувся саме випадок, передбачений п.1 Розділу ІІ, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше.

Одночасно, колегія суду звертає увагу апелянта, що позивач звертався із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , із проханням призначити службове розслідування та видати довідку про причини отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Проте, Військова частина НОМЕР_1 не призначила розслідування даного випадку після надходження рапорту позивача до військової частини, чим допущено протиправну бездіяльність.

Доводи апелянта про те, що інсульт не відноситься до гострого професійного захворювання, виник за відсутності раптового впливу небезпечного фактора чи середовища 15.01.2023р., внаслідок ускладнення гіпертонічної хвороби, на яку позивач хворіє з 2021р., колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач не вчиняв дії з метою встановлення того, чи могла військова служба безпосередньо вплинути на розвиток вже наявних у останнього захворювань, чи вплинула вона на перебіг таких захворювань, або того, що наявний стан навпаки ніяк не пов`язаний з несенням служби у вказаний період.

В матеріалах справи відсутні докази того, що апелянт дійсно досліджував або перевіряв питання встановлення ВЛК причинного зв`язку захворювань ОСОБА_3 з проходженням військової служби.

Крім того, постанова ВЛК про причинний зв`язок та свідоцтво про хворобу №437/3 від 17.05.2023р., є чинними, не оскаржувались та не скасовувалося, оскільки доказів протилежного не надано суду.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 у справі №806/526/16 щодо аналогічних правовідносин зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не повинен надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів - членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття такого висновку. Суди не дають оцінку обґрунтованості висновків щодо конкретних діагнозів і інших специфічних понять, а також не повинні самостійно робити висновок про наявність чи відсутність відповідного причинного зв`язку захворювань з певною діяльністю або іншими обставинами.

З огляду на наявність у відповідача визначених законом повноважень щодо всебічного дослідження відповідних спірних питань, щодо отримання усіх необхідних документів та відомостей, і враховуючи невчинення усіх необхідних дій, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що суб`єкт владних повноважень не вжив можливих і достатніх заходів з метою об`єктивного вирішення питання і не перевірив належним чином прийняте ВЛК рішення.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльності щодо не проведення службового розслідування та зобов`язання відповідача провести службове розслідування з метою встановлення причини захворювання позивача під час виконання обов`язків військової служби підлягають до задоволення.

ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», видно, що у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Військової частини НОМЕР_1 діяв не у спосіб визначений законом та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 380/20800/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 21.02.2024р.