Справа № 440/19022/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа №440/19022/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Миргородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у якому просив:

визнати протиправними дій відповідача щодо відмови надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та заперечення права позивача на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації;

зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність відмови ІНФОРМАЦІЯ_2 у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з необхідністю догляду за батьком дружини - особою з інвалідністю першої групи ("Б").

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 44-45/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що обов`язковою умовою для надання відстрочки від мобілізації з підстави, передбаченої абзацом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", є відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону утримувати осіб з інвалідністю. За твердженням відповідача, надані ОСОБА_1 документи свідчили, що дружина позивача - ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та відповідно до закону зобов`язана його утримувати, постійно проживає на території України і є працездатною. Тож підстав для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не було.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

29.01.2024 до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 48-51/, у якому представник позивача наголошував на безпідставності доводів відповідача та просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Представники позивача та відповідача надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

На цій підставі суд 30.01.2024 перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 /а.с. 13/.

Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. України ОСОБА_4 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 /а.с. 21/.

ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 /а.с. 22/.

ОСОБА_3 встановлено першу групу інвалідності (підгрупа "Б") із вказівкою на необхідність постійного стороннього догляду, що підтверджено копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №472852 /а.с. 23/.

09.08.2023 позивач звернувся до Миргородського РТЦК та СП із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" /а.с. 26/.

Листом Миргородського РТЦК та СП від 14.08.2023 вих.№1/5515 позивача повідомлено про відсутність підстав для надання йому відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" /а.с. 46/.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У силу абзацу четвертого статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано

Відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

За змістом пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, у тому числі: оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Як визначено абзацом восьмим пункту 11 цього Положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується наявності підстав для надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком дружини позивача, який є особою з інвалідністю першої групи та потребує постійного стороннього догляду.

Суд враховує, що у силу абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" право на відстрочку від призову під час мобілізації мають військовозобов`язані, які, зокрема, мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Відповідач у листі від 14.08.2023 звернув увагу на те, що відповідно до наданих ОСОБА_1 разом із заявою від 09.08.2023 документів гр. ОСОБА_3 , 1968 р.н., має повнолітню працездатну доньку - ОСОБА_6 .

За змістом частини другої статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Статтею 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Позивач ні разом із заявою від 09.08.2023, ані з позовною заявою не надав доказів, що свідчили б про неможливість його дружини - ОСОБА_5 здійснювати догляд за її батьком - ОСОБА_3 .

Посилання позивача на нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_3 від 20.07.2023 про те, що він не має працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону його утримувати, правомірно не прийняті до уваги відповідачем, оскільки така заява не нівелює факту наявності у ОСОБА_3 повнолітньої, працездатної доньки, яка зобов`язана його утримувати у силу статті 51 Конституції України, статті 202 Сімейного кодексу України.

Доводи представника позивача про те, що вищезгадані положення статті 51 Конституції України, статті 202 Сімейного кодексу України стосуються питань матеріального забезпечення, а не догляду за непрацездатними батьками, які у визначеному законом порядку визнані особами з інвалідністю та потребують постійного стороннього догляду, суд визнає надуманими, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже відповідач, відмовивши позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 Закону №3543-XII діяв у порядку, спосіб та межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України.

А тому відсутні підстави для визнання такої відмови протиправною та зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Водночас суд зазначає, що позивач не позбавлений права на повторне звернення до відповідача із надання відповідних відомостей, що підтверджують неможливість здійснення донькою - ОСОБА_2 догляду за її батьком - ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 36, 37/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 194, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миргородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба