Справа № 160/32066/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ»
до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради
третя особа Дніпровська міська рада
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
06.12.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в якому позивач просить: за результатами розгляду справи ухвалити рішення, яким:
07.12.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позов без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 07.12.2023 року позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
15.12.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, поновлено строк звернення до суду з цим позовом, відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпровську міську раду.
01.01.2024 року на електронну адресу суду від Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що у Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради в особі головного архітектурно-планувального управління, не було достатніх правових підстав для надання позивачу відповідних містобудівних умов та обмежень на об`єкт будівництва «Будівництво автозаправного комплексу (АЗК) за адресою: шосе Донецьке у районі буд. 2Д, м. Дніпро». Крім того, відповідно до ч.5 ст.20 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - архітектурно-містобудівна рада розглядає проекти будівництва об`єктів за зверненням замовників таких проектів, і результати розгляду радою зазначених проектів мають виключно рекомендаційний характер і не можуть вимагатися під час погодження та затвердження проекту будівництва. Таким чином, протиправної діяльності в діях Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради не вбачається, звернення позивача стосовно надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою; шосе Донецьке у районі буд. 2Д, м. Дніпро було розглянуте вчасно і по суті, згідно норм чинного законодавства (ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Вимог в частині зобов`язання по суті є втручанням у виключну компетенцію органу місцевого самоврядування, оскільки прийняття рішень є складовою частиною діяльності органу місцевого самоврядування, кожне таке рішення повинно бути окремим предметом оскарження з боку осіб, права та інтереси яких ним порушуються. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
08.01.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що відповідач не наводить жодного аргументу відносно позиції позивачів, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Відповідач не зважає а ні на доводи щодо встановлення ставки орендної плати, і жодним чином не спростовує позицію щодо відповідності намірів забудови Генеральному плану міста Дніпра. Також вказано, що відповідач плутає стадії «будівництво» та «одержання вихідних даних».
09.01.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання третьої особи про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
До заяви позивач надав викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; містобудівний розрахунок; договір оренди землі з додатками (нотаріально засвідчена копія).
29.12.2021 року начальником відділу забудови головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради прийнято рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обтяжень № 7/20-592.
Вважаючи вказане рішення від 29 грудня 2021 року №7/20-592 незаконним, позивач звертався до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 року у справі №160/812/22 адміністративний позов задоволено повністю та ухвалено:

- визнати протиправною відмову Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради у видачі Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК), за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. №2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017 викладену в листі від 29 грудня 2021 року №7/20-592;

- зобов`язати Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради надати Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК), за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. №2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, відповідно до наданого ТОВ «СІЛЛ ОІЛ» містобудівного розрахунку, затвердженого протоколом містобудівної ради від 09.10.2020 року за №175.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 року у справі №160/812/22 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 160/812/22 скасувати в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради вчинити певні дії, прийнято нове рішення в цій частині, зобов`язано Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК), за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. №2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, з урахуванням висновків суду у цій справі, в решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 160/812/22 залишено без змін.

Листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16.05.2022 № А811033079 відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень, відповідно до частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.

Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради винесено наказ від 16.05.2022 року № 123 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень», відповідно до якого вказано, що розглянувши надані документи, відповідно до ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2020 року №559 «Про реалізацію експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», Порядку ведення реєстру містобудівних умов та обмежень, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 31.05.2017 №135 відмовлено в наданні містобудівних умов та обмежень для будівництва будівель та споруд придорожньої інфраструктури по Донецькому шосе в районі буд.№2Д, м.Дніпро.

Листом головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 21.04.2023 № 7/20-197 (А628813634) також відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень, відповідно до частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці.

Також, Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради винесено наказ від 21.04.2023 № 69 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень», відповідно до ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2020 №559 «Про реалізацію експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», відмовлено в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва «Будівництво автозаправного комплексу (АЗК по шосе Донецькому в районі буд.№2Д, м.Дніпро, кадастровий номер: :01:236:0017».

Позивач вважає відмову відповідача у видачі містобудівних умов та обмежень Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» на забудову земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК) за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, яка викладена у листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради () від 16.05.2022 № А811033079, наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16.05.2022 № 123 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень», листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради () від 21.04.2023 № 7/20-197 (А628813634) та наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 21.04.2023 № 69 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень» протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отримання містобудівних умов та обмежень регулюється Законом «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (надалі по тексту Закон № 3038-VI) та Законом України «Про адміністративні послуги» № 5203-VI від 06.09.2012 року (надалі по тексту Закон № 5203-VI).

Згідно із статтею 4 Закону України «Про адміністративні послуги» визначено, що державна політика у сфері надання адміністративних послуг базується на принципах: 1) верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) стабільності; 3) рівності перед законом; 4) відкритості та прозорості; 5) оперативності та своєчасності; 6) доступності інформації про надання адміністративних послуг; 7) захищеності персональних даних; 8) раціональної мінімізації кількості документів та процедурних дій, що вимагаються для отримання адміністративних послуг; 9) неупередженості та справедливості; 10) доступності та зручності для суб`єктів звернень.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адміністративні послуги» посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги, адміністратори несуть дисциплінарну, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законом, за порушення вимог законодавства у сфері надання адміністративних послуг. Дії або бездіяльність посадових осіб, уповноважених відповідно до закону надавати адміністративні послуги, адміністраторів можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна фізичним або юридичним особам посадовими особами, уповноваженими відповідно до закону надавати адміністративні послуги, адміністраторами внаслідок їх неправомірних діянь, відшкодовується у встановленому законом порядку. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, заподіяну посадовою особою, уповноваженою відповідно до закону надавати адміністративні послуги, чи адміністратором внаслідок незаконно прийнятих ними рішень, дій чи бездіяльності, мають право зворотної вимоги до винної особи згідно із законом.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до частини 3 статті 29 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги".

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Суд зазначає, що судовими рішеннями у справі №160/812/22 встановлено незаконну відмову відповідача у видачі ТОВ «СІЛЛ ОІЛ» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва будівель та споруд станцій технічного огляду, автомагазину та кафе, що не потребують додаткового доказування.

Також, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 року у справі №160/812/22 вказано, що дослідивши визначені відповідачем в листі від 29.12.2021 №7/20-592 підстави відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що окрім викладення змісту п.2 ч. 4 ст. 29 Закону № 3038-VI, відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено, в чому полягає недостовірність відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, що свідчить про його невмотивованість та необґрунтованість.

При цьому, дослідивши оскаржувану у цій справу відмову викладену у листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради () від 16.05.2022 № А811033079, наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16.05.2022 № 123 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень», листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради () від 21.04.2023 № 7/20-197 (А628813634) та наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 21.04.2023 № 69 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень», судом встановлено, що відповідачем повторно не зазначено обґрунтування відмови в наданні адміністративної послуги із зазначенням переліку документів які не були додані позивачем до заяви та які саме недостовірні дані виявлені у документах, що посвідчують право користування земельною ділянкою, а лише перераховані відповідачем підстави для відмови визначені частиною 4 статті 29 Закону.

Доводи відповідача про те, що невідповідність даних наданих позивачем документах випливає із невідповідності між змістом договору оренди землі та намірами позивача спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, що міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 року у справі №461/8686/17.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Статтею 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється містобудівною документацією на місцевому рівні. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Узгодження питань щодо забудови визначених для містобудівних потреб територій суміжних територіальних громад здійснюється на підставі відповідних угод, відображається у схемах планування зазначених територій та генеральних планах населених пунктів. Встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок.

Відповідно до частини 4 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно частин 1, 2, 5 ст.20 Земельного кодексу України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, та земельних ділянок лісогосподарського призначення), на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Зміна землекористувачем цільового призначення земельної ділянки державної, комунальної власності, наданої йому в користування (крім постійного користування) без проведення земельних торгів для провадження певної діяльності, не повинна призводити до провадження ним на такій земельній ділянці іншої діяльності (крім випадків розташування на земельній ділянці будівель, споруд, що перебувають у власності землекористувача).

Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.

Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 року у справі №357/4277/17 щодо порядку застосування частини 5 статті 20 Земельного кодексу України дійшов висновку, що єдину умову, яку встановлює ч.5 ст. 20 ЗК України при самостійному визначені виду використання земельної ділянки її власником/користувачем є дотримання вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, та необхідність урахування містобудівної документації та документації із землеустрою.

Тобто, обраний власником/користувачем вид використання земельної ділянки не має виходити за межі певної категорії та має бути обраний з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.10.2020 року між орендодавцем: Дніпровська міська рада та орендарем: ТОВ «СІЛЛ ОІЛ» укладено договір оренди землі, предметом якого є прийняття орендарем у строкове платне користування земельної ділянки для будівництва будівель та споруд придорожньої інфраструктури, яка розташована по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), цільове призначення земельної ділянки (код КВЦПЗ) 12.11 (для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу), з кадастровим номером :01:236:0017. Підставою для укладання цього договору оренди землі є результати земельних торгів відповідно до протоколу №2/10 проведення земельних торгів в у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення комунальної власності від 23.10.2020 року та рішення міської ради від 02.09.2020 року №237/60. Цільове призначення земельної ділянки (код КВЦПЗ0: 12.11 (для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу). Функціональне використання (вид використання): для будівництва будівель та споруд придорожньої інфраструктури.

Також, даним договором зобов`язано позивача звернутися до спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (кадастровий номер :01:236:0017) (пункт 18.1 договору).

Договір укладено на десять років та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 29.10.2020 року, номер витягу 230312719, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майно 101.

Тобто, договором оренди землі від 23.10.2020 року передбачено цільове призначення земельної ділянки - для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, якими є автозаправні комплекси та інші об`єкти, на яких здійснюється обслуговування учасників дорожнього руху.

Згідно з пунктом 6 Договору оренди земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Таким чином, на момент укладання Договору оренди, обмеження щодо цільового призначення земельної ділянки були відсутні.

Вищевказане, також підтверджується рішеннями суду винесених в межах справи №160/812/22.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмову у видачі містобудівних умов та обмежень Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» на забудову земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК) за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, яка викладена у листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради () від 16.05.2022 № А811033079, наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16.05.2022 № 123 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень», листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради () від 21.04.2023 № 7/20-197 (А628813634) та наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 21.04.2023 № 69 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень».

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК) за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, відповідно до наданого ТОВ «СІЛЛ ОІЛ» містобудівного розрахунку, затвердженого протоколом містобудівної ради від 09.10.2020 за № 175, суд зазначає наступне.

Так, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що вимога позивача про зобов`язання відповідача надати позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК), відповідно до наданого позивачем містобудівного розрахунку, затвердженого протоколом містобудівної ради від 09.10.2020 року за №175, є втручанням у виключну компетенцію органу місцевого самоврядування, оскільки прийняття рішень є складовою частиною діяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як зазначено у пункті 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Суд враховує позицію, яка висвітлена в пункті 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання містобудівних умов та обмеження забудови чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» .

Як, зазначено судом вище, підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання (абзац четвертий, п`ятий частини четвертої статті 29 Закону №3038-VІ).

Якщо такі підстави відсутні, орган повинен надати наданні містобудівні умови та обмеження забудови. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати містобудівні умови та обмеження забудови або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 року у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18.

Крім того, суд враховує, що рішеннями суду у справі 160/812/22 було надано оцінку щодо необґрунтованої відмови відповідача з підстав не зазначення обґрунтування відмови в наданні адміністративної послуги із зазначенням переліку документів які не були додані позивачем до заяви та які саме недостовірні дані виявлені у документах, що посвідчують право користування земельною ділянкою, а лише перераховані відповідачем підстави для відмови визначені частиною 4 статті 29 Закону, при цьому відповідач повторно приймає рішення з такими самими посиланнями та обґрунтуваннями.

Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд».

З огляду на викладене, суд має право визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Як встановлено судом, позивач під час звернення до відповідача надав всі необхідні документи, визначені чинним законодавством.

Також відповідачем не спростовано належними доказами підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень забудови, а відтак, враховуючи вищевикладене, зобов`язання відповідача прийняти рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК) за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, відповідно до наданого ТОВ «СІЛЛ ОІЛ» містобудівного розрахунку, затвердженого протоколом містобудівної ради від 09.10.2020 за № 175 є належним способом захисту, оскільки у відповідача відсутні альтернативні варіанти поведінки у межах спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2684,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №11 від 29.11.2023 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 2684,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» (49000, м.Дніпро, вул.Барикадна, буд.15А, ) до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада (49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову у видачі містобудівних умов та обмежень Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» на забудову земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК) за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, яка викладена у листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16.05.2022 № А811033079, наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16.05.2022 № 123 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень», листі головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 21.04.2023 № 7/20-197 (А628813634) та наказі департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 21.04.2023 № 69 «Про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень»;

Зобов`язати департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради прийняти рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки для будівництва автозаправного комплексу (АЗК) за адресою: по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, кадастровий номер :01:236:0017, відповідно до наданого ТОВ «СІЛЛ ОІЛ» містобудівного розрахунку, затвердженого протоколом містобудівної ради від 09.10.2020 за № 175.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ ОІЛ» () судові витрати у розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв