Справа № 520/11723/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 р. Справа № 520/11723/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, по справі № 520/11723/23

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335934 від 23.03.2023.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивачка, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 по справі № 520/11723/23 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що належний їй автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_1 використовувався водієм ОСОБА_2 для власних потреб. Останній не перебуває з позивачкою у трудових відносинах. Позивачка не була водієм автомобіля у день проведення перевірки та не використовувала його для підприємницької діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна служба України з безпеки на транспорті просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що у вказаному випадку здійснювалось надання позивачем послуг з перевезення вантажу, що підпадає під визначення автомобільний перевізник у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт». Також вказує, що Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області не має статусу юридичної особи, не є самостійним суб`єктом владних повноважень, тому не є належним відповідачем за позовом у цій справі, оскільки таким є Укртрансбезпека.

Ухвалою другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року до участі у справі в якості третьої особи залучена Державна служба України з безпеки на транспорті.

У відповідності до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.03.2023 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області та направлення на перевірку № 015130 від 27.02.2023 проводилась рейдова перевірка на 448 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський».

Під час рейдової перевірки був зупинений транспортний засіб марки MAN державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який обладнано тахографом.

За результатами перевірки державними інспекторами було складено акт № 327757 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.03.2023.

Відповідно до вказаного акту в ході перевірки транспортного засобу MAN д.н.з. НОМЕР_1 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області було встановлено, що він належить ОСОБА_1 та на момент проведення перевірки встановлено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" при перевезенні вантажіз згідно видаткової накладної № 310-733059-017 від 28.02.2023 (на момент перевірки у водія відсутні документи, а саме: товарно-транспортна накладна встановленої форми або інший визначений законодавством документ на вантаж, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, передбачений п.23 Наказу МТЗУ від 24.06.2010 № 385.

В акті водієм ОСОБА_2 в поясненнях зазначено, що підприємницьку діяльність не здійснює, машина знаходиться на зберіганні, товар віз для своїх цілей.

Повідомленням № 17008/38/24-23 від 16.03.2023, направленим поштою рекомендованим листом № 445, позивача було викликано для розгляду справи на 23.03.2023 з 9.00 до 12.00.

За результатами розгляду акту № 327757 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.03.2023 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335934 від 23.03.2023 за порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не погодившись з застосуванням адміністративно-господарського штрафу, позивачка звернулася до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а отже Постанова Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335934 від 23.03.2023 є такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344 ІІІ). Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону № 2344-III на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

Пунктом першим Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Процедуру проведення рейдових перевірок визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39, 48 Закону № 2344 документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

За текстом ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

За текстом ч. 1 ст. 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги.

Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція № 385).

У відповідності до п. 3.6. Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

За ч. 2 ст. 49 Закону № 2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень .

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 50 Закону № 2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з пунктами 3.1-3.5. пункту 3 Правил перевезення вантажів договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1.

Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

За текстом підпункту 10.1 пункту 10 Правил перевезення вантажів перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовими договорами (додаток 2).

За підпунктом 10.10 пункту 10 Правил перевезення вантажів за домовленістю сторін водій може виконувати обов`язки супровідника вантажів (експедитора).

За підпунктами 11.1, 11.3, 11.5 пункту 11 Правил перевезення вантажів основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

За текстом ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачену ч. 1 ст. 60 зазначеного Закону покладається саме на автомобільного перевізника.

В той же час за приписами ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 18.06.2019 у справі № 802/1291/17-а наявність або відсутність у перевізника права власності на транспортний засіб не є беззаперечною умовою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

У постанові від 22.02.2023 по справі № 240/22448/20 Верховний Суд зазначив, що особа, яка не є автомобільним перевізником вантажу, щодо якого була оформлена товарно-транспортна накладна, не може нести відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбаченої статтею 60 Закону № 2344-III.

У вказаній постанові від 22.02.2023 Верховний Суд зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом шістнадцятим ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. Автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

Не без того, що надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону № 2344-III. Тому автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, від 06.07.2023 у справі № 560/514/22, від 01.06.2023 у справі № 640/39442/21, від 12.10.2023 по справі № 120/554/23.

У вказаних постанова Верховний Суд також зазначав про те, що під час здійснення уповноваженими особами Укртрансбезпеки контролю за додержанням перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності. Однак, адміністративно-господарський штраф (відповідно до ст. 60 Закону № 2344-III) накладається не на місці здійснення перевірки. Для цього призначається розгляд справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки має з`ясувати, зокрема, особу порушника.

У відповідності до ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). За приписами пункту 11 Правил перевезення вантажів основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка виписується замовником.

Згідно пп. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Тобто, за положеннями ПДР власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, лише передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З матеріалів даної справи вбачається, що згідно видатковою накладною № 310-733059-017 від 28.02.2023 товар відпущено Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛТ-Автосервіс", а одержано - Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Полтава".

Згідно з поясненнями водія ОСОБА_2 , наданими під час перевірки, транспортний засіб MAN д.н.з. НОМЕР_1 знаходився в нього на зберіганні, товар віз для своїх цілей, підприємницьку діяльність не здійснював.

Таким чином, ОСОБА_1 є лише власником транспортного засобу MAN д.н.з. НОМЕР_1 .

Натомість доказів того, що позивачка є автомобільним перевізником товарів згідно з видатковою накладною № 310-733059-017 від 28.02.2023, матеріали справи не містять.

Отже, відповідачем не доведено, що позивач був належним суб`єктом відповідальності, в розумінні ст. 33 Закону № 2344-ІІІ, за порушення норм ст. 48 цього Закону, встановлене за результатами рейдової перевірки, що проводилася 03.03.2023 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області на 448 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335934 від 23.03.2023, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що позивачка провадила діяльність з перевезення, тобто була автомобільним перевізником на транспортному засобі MAN д.н.з. НОМЕР_1 , станом на дату проведення перевірки, а отже, що позивачка є належним суб`єктом відповідальності не є суб`єктом відповідальності передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Доводи Державної служби України з безпеки на транспорті, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що єдиним органом виконавчої влади, який уповноважено на реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті є саме Державна служба України з безпеки на транспорті, оскільки відділ державного нагляду (контролю) у Харківський області не має статусу юридичної особи, не є самостійним суб`єктом владних повноважень, а отже не може виступати відповідачем у справі колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 16 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Так, у відповідності до ч. 3,4 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади створюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про центральний орган виконавчої влади, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади.

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року №80-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" утворено Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях як територіальний орган Державної служби з безпеки на транспорті та структурний підрозділ апарату Служби шляхом злиття територіальних органів Служби як структурних підрозділів її апарату

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях не є юридичною особою, однак є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті та входить до її складу як структурний підрозділ.

У відповідності до п. 8 Положення про державну Службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року за № 103, Уктрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені встановленому порядку територіальні органи.

Згідно матеріалів справи спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята відповідачем за наслідком рейдової перевірки, порядок проведення якої врегульований Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.11.2006 р. за № 1567.

У відповідності до п. 25 вказаного Порядку справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За змістом п. 27 Порядку за наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, діючим законодавством надано повноваження саме територіальному органу Уктрансбезпеки щодо розгляду справи про порушення організації перевезень автомобільним транспортом та прийняття постанови про застосування штрафу.

Вказані повноваження передбачені Положенням про територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого головною Державної служби України з безпеки на транспорті 01.03.2023.

Так, у відповідності до пунктів 1.2, 1.7, 3.29 вказаного Положення відділи державного нагляду (контролю) у відповідних областях є структурними підрозділами апарату Укртрансбезпеки і забезпечують виконання покладених на Укртрансбезпеку завдань на території областей, в Автономній Республіці Крим, та у містах Києві та Севастополі. Територіальний орган має печатки зі своїм найменуванням та відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, у випадках, передбачених законодавством, виносить в установленому порядку постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів.

В той же час у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАСУ суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В силу ч. 4 ст. 46 КАСУ України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З аналізу вказаних норм випливає, що відповідачем у справі може бути суб`єкт владних повноважень незалежно від наявності у нього статусу юридичної особи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 квітня 2022 року у справі №400/3989/19.

Враховуючи, що Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях як територіальний орган Укртрансбезпеки наділений повноваженнями щодо розгляду справи про притягнення до відповідальності за статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», отже діє як самостійний суб`єкт, наділений певною компетенцією, а тому повинен відповідати за вказаним позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 по справі № 520/11723/23 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

У відповідності до положень частини третьої статті 34 КАС України колегія суддів повідомляє про наявність окремої думки судді у вказаній справі, яка приєднується до матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 по справі № 520/11723/23 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335934 від 23.03.2023.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Л.В. Любчич