Справа № 240/2319/22
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2319/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

21 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 402685,30 грн., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області, передбачену Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 14.11.2023 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що за наслідками розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, МВС України правомірно відмовило йому у призначенні такої, посилаючись на те, що між первинним встановленням ІІІ групи інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності минуло понад два роки.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу №3-192/2020(465/20), у рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 дійшов висновку, що пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII є таким, що суперечить статтям 1, 3, частинам першій, другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 46 Конституції України. Як наслідок, пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що з моменту первинного огляду МСЕК позивача пройшло більше 2 років, МВС України не вбачає законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги. Також вказує, що позивач не відноситься до категорії військовослужбовців в розумінні Закону № 2011-ХІІ, а тому визнання неконституційними окремих положень вказаного Закону Рішенням КСУ № 1-р(ІІ)/2022 жодних правових наслідків для позивача не має.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений зі служби з 24.12.2010.

Відповідно до довідки акту огляду МСЕК та виписки із акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 732062 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності з 10.01.2011 із травмою, пов`язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.20-21).

При повторному переогляді 10.03.2020 медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності з 01.03.2020 у зв`язку із отриманою травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 549976 (а.с.22-23).

В подальшому, у травні 2020 року позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, при цьому додавши документи, передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 (далі - Порядок №850), однак отримав відмову, яку в свою чергу оскаржив до суду.

Так, згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 у адміністративній справі №240/11284/22, яке залишено без змін відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021, позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, у направленні документів наданих ОСОБА_1 , які передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги передбаченої вказаним Порядком;

- зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направити до Міністерства внутрішніх справ України, отримані від ОСОБА_1 документи з відповідним висновком для прийняття рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги згідно з Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

На виконання вказаного рішення суду Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області подало до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 402685,30 грн.

Однак, висновок не був затверджений Міністерством внутрішніх справ України. Оскільки у листі від 27.10.2021 зазначено, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу у Міністерстві внутрішніх справ України прийнято рішення про відмову та затверджено відповідний висновок (а.с.14).

В свою чергу листом від 26.11.2021 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області» повідомила позивача, що під час розгляду матеріалів з"ясовано, що встановлення позивачу вищої групи інвалідності при повторному огляді МСЕК відбулося в період понад два роки від дати встановлення інвалідності при первинному огляді, що суперечить умовам пункту 4 Порядку. Також вказано, що розслідування нещасного випадку, проведено з порушенням вимог Порядку №1346 (а.с.15).

Позивач, вважаючи що вказана відмова відповідача є порушенням його прав, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону №565-XII та Порядку №850 (набрав чинності з 31.10.2015) пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закону №580-VIII) визнано таким, що повністю втратив чинність Закон №565-XII.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

До набрання чинності Законом №580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону №565-ХІІ та Порядком №850, відповідно.

За правилами статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На реалізацію вимог статті 23 Закону №565-XII Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, якою затвердив Порядок №850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку №850).

Згідно із пунктом 9 Порядку №850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 10 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин за позивачем, як колишнім працівником ОВС, у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із пунктом 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII.

При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок №850.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

За своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в ОВС.

При цьому, право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

При цьому, положеннями статті 23 Закону №565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом №580-VII, не було передбачено права працівника ОВС на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми, у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком №850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, оскільки положення Закону №565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком №850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку №850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 №340/4643/20.

Застосовуючи вказаний висновок до обставин справи, суд першої інстанції звертав увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 01.03.2020, а первинно встановлено ІІІ групу інвалідності 10.01.2011. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Матеріали справи свідчать, що за наслідками розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, МВС України відмовило йому у призначенні такої, посилаючись на те, що між первинним встановленням ІІІ групи інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності минуло понад два роки.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 10 грудня 2020 року у справі №696/575/17, від 14 квітня 2021 року у справі №2340/3024/18, 15 лютого 2022 року у справі №300/2476/19, від 07 липня 2022 року у справі №640/23897/20, від 04 квітня 2022 року у справі №120/3220/19-а та від 24 травня 2023 року у справі №340/4643/20

Також, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами. Зокрема, у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі № 711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850 у подібних правовідносинах:

(1) із втратою чинності з 07 листопада 2015 року Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглося відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

(2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

(4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31 жовтня 2015 року - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31 жовтня 2015 року чи після.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відмова МВС України у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності є правомірною.

Також, колегія суддів наголошує, що для категорії осіб, які набули права на отримання одноразової грошової допомоги за Законом № 2011-XII і таке право виникло після ухвалення КСУ Рішення № 1-р(ІІ)/2022 (06 квітня 2022 року) - часові обмеження (дворічний строк) щодо виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі не застосовуються.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №3-192/2020(465/20), у рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 дійшов висновку, що пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII є таким, що суперечить статтям 1, 3, частинам першій, другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 46 Конституції України. Як наслідок, пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

При цьому, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, звідки і був звільнений з 24.12.2010. Відтак, за таких умов, позивач не відноситься до категорії військовослужбовців в розумінні Закону № 2011-ХІІ, а тому визнання неконституційними окремих положень вказаного Закону Рішенням КСУ № 1-р(ІІ)/2022 жодних правових наслідків для позивача не має.

Подібний правовий висновок виснував Верховний Суд в постанові від 15.01.2024 у справі №240/4317/23.

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.