Справа № 520/11723/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

в порядку ч. 3 ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335934 від 23.03.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивачка, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 по справі № 520/11723/23 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 по справі №520/11723/23 скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335934 від 23.03.2023.

Задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, зокрема, про те, що відповідачем у справі може бути суб`єкт владних повноважень незалежно від наявності у нього статусу юридичної особи. Таким чином, Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях як територіальний орган Укртрансбезпеки наділений повноваженнями щодо розгляду справи про притягнення до відповідальності за статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», отже діє як самостійний суб`єкт, наділений певною компетенцією, а тому повинен відповідати за вказаним позовом.

Не погоджуюсь з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті може відповідати (бути відповідачем) за адміністративним позовом у даній справі, приводжу наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в тому числі державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 16 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно Додатку 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року № 196-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, внаслідок реорганізації шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області.

Наведене дублюється пунктом 2 Наказу Державної служби України з питань безпеки на транспорті № 340 від 09.09.2020 "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", яким реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та утворено відділи державного контролю за безпекою на транспорті та відділи надання адміністративних послуг у Харківській, Полтавській, Сумській областях у Слобожанському міжрегіональному управлінні Укртрансбезпеки.

Таким чином, до складу Державної служби України з безпеки на транспорті входить, у тому числі Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення своїх повноважень діє, як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до частини третьої статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

У зв`язку з тим, що Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті є територіальним (структурним) підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті, та не є окремою юридичною особою, а тому відповідно до статті 43 КАС України не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності та не може виступати відповідачем по справі.

Натомість, належним відповідачем в даній справі є саме Державна служба України з безпеки на транспорті, що має статус юридичної особи, в той час як судом першої інстанції заміна відповідача не здійснена.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Частиною третьою статті 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу, як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. В той же час встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову належить до обов`язку суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Поряд з цим, позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вказує відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами частини сьомої статті 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права, зокрема, була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.

Між іншим, позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).

З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального закону, вирішуючи спір не з`ясував належність відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

З урахуванням вищезазначеного, зважаючи відсутність у суду апеляційної повноважень на здійснення дій щодо заміни відповідача на належного або залучення в якості співвідповідача на стадії апеляційного перегляду справи, що унеможливлює дослідження таких обставин під час апеляційного перегляду справи, вважаю, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, які звернені до Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Враховуючи викладене, не погоджуюсь з висновками суду апеляційної інстанції про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 по справі №520/11723/23.

Суддя

Другого апеляційного

адміністративного суду Жигилій С.П.