Справа № 756/4791/23
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

23.02.2024 Справа № 756/4791/23
Ун.№756/4791/23
Пр.№ 2-а/756/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2023 року серії ЕАС №6819862, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним.

Згідно оскаржуваної постанови позивач був визнаний винним в тому, що 12.04.2023 року о 00 год. 47 хв. керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України.

Позивач вказує, що порушення ПДР України він не вчиняв, притягнення себе до відповідальності вважає безпідставним та незаконним.

Вказує, що 12.04.2023 року о 01:06 в м. Києві по вул. Автозаводська, 6 Б керуючи транспортним засобом «Skoda», номерний знак: НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , позивач пред`явив у спосіб, який дав можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі № 209813421 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і, на місці, для інспектора, перевірив чинність полісу за його номером 209813421 через сайт МТСБУ https://policy-web.mtsbu.ua/, але на думку інспектора поліс ОСЦПВ з № 209813421 не є діючим, і відповідно, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного страхового полісу, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 126 КУпАП.

Інспектор ОСОБА_1. повідомив, що на державний номерний знак після переоформлення транспортного засобу, необхідно переоформлювати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а на відповідь позивача, що в полісі вказаний ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_3 , та строк дії полісу по 16.07.2023 включно, який також вказаний на сайті МТСБУ, відповів, що він не має можливості ідентифікувати наявність «Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за новим державним номерним знаком транспортного засобу.

Позивач вказує, що порушення ПДР України він не вчиняв, притягнення себе до відповідальності вважає безпідставним та незаконним.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову від 12.04.2023 року серія ЕАС № 6819862, про притягнення його за ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену відповідачем.

Крім того, позивачем, задля уникнення відкриття виконавчого провадження щодо нього до моменту винесення судового рішення було сплачено штраф у розмірі 425 грн., який передбачений оскаржуваною постановою, в зв`язку з чим позивач просить стягнути на свою користь суму сплаченого штрафу.

Позивач зазнав душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою інспектора під час винесення і отримання оскаржуваної постанови, а також витратив моральні зусилля на захист своїх порушених прав від неправомірного рішення інспектора, такі неправомірні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, які він оцінив у розмірі 3 000 грн.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги та твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими. Вказує на правомірне винесення постанови.

Ця справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на підставі ухвали суду від 16.05.2023.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

12.04.2023 року інспектором 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Києві Мацкевичем В.М. було винесено постанову ЕАС№ 6819862 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 425 грн штрафу.

Згідно даної постанови позивач був визнаний винним в тому, що 12.04.2023 року о 00 год. 47 хв. керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такими документами, зокрема зазначеними в п. 2.1 ґ) Правил, є: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі випадки визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, законом встановлено вичерпні випадки, коли інспектор поліції має право вимагати у водія пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серед яких складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідачем винесена постанова відносно позивача за ч. 1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 12.04.2023 приблизно о 00 годині 47 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Однак в матеріалах справи міститься копія полісу №209813421, з якого вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda», номерний знак: НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс». Строк дії полісу визначено з 17.07.2022 року до 16.07.2023 року включно (а.с. 7).

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , 25.12.2022 року за позивачем був зареєстрований вищезазначений автомобіль, у зв`язку з чим державний номерний знак було змінено на НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п. 20-1.1, 20-1.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких доказів порушення позивачем п. 2.1. ґ Правил дорожнього руху України відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем п. 2.1. ґ Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не підтверджено належними доказами.

За таких обставин оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Щодо стягнення штрафу в розмірі 425,00 грн, то відповідно до ч. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Позовна вимога про стягнення на користь позивача 425,00 грн. сплаченого штрафу на підставі оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, оскільки згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, суд може прийняти одне з таких рішень: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Процедура повернення штрафу передбачена ст. 296 КУпАП і не може бути розглянута в цій справі. Окремий порядок повернення коштів передбачений Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013р. № 787.

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у сумі 3000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тому, позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору. А, отже, суд має з`ясувати безпосередній причинний зв`язок факту завдання моральної шкоди від дій, рішень чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, які заявлені (об`єднані) предметом у відповідному спорі.

З урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, до застосування також підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, ст.ст.23,1167,1173 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Жодних доказів, на підставі яких суду можливо було б встановити зазначені обставини, позивачем не надано, посилання його на неправомірні дії інспектора при винесенні оскаржуваної постанови, витрату моральних зусиль на захист своїх порушених прав не є достатньою підставою для визначення розміру завданої моральної шкоди. Отже, позивачем не доведено та не підтверджено доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок прийняття рішення про притягнення до відповідальності, яке в подальшому визнано протиправним.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Депртаменту патрульної поліції на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 126 ч.1, 251, 265, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.04.2023 року серія ЕАС №6819862 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену інспектором - старшим сержантом поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мацкевичем Володимиром Михайловичем.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко