Справа № 320/3357/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Київ № 320/3357/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 14.01.2022 про відмову у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому юридичному закладі та період роботи в органах прокуратури, а відповідно і відмову в перерахунку - ОСОБА_1 , як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки № 129 від 13.08.2021, виданої ТУ ДСА України в Київській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді, час служби в лавах Радянської Армії з 11.05.1986 по 13.06.1988; половину строку навчання в Українській держаній юридичній академії з 01.09.1992 по 30.01.1995; час роботи в органах прокуратури з 15.04.1997 по 06.03.2003 та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, визначеної в довідці № 129 від 13.08.2021, виданої ТУ ДСА України в Київській області, в якій зазначена суддівська винагорода в розмірі 97743,00 грн, починаючи з 13.08.2021 без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

В обґрунтування підстав позову зазначено, що пенсійним органом протиправно не зараховано до стажу роботи періодів проходження строкової військової служби, строку навчання у вищому закладі освіти та роботу в органах прокуратури.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив, вказав, що до стажу судді зараховано період з 12.01.2005 по 13.08.2021, який становить 16 років 7 місяців 2 дні. Розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 48871,50 грн (97743,00 х 50%), який визначено на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.08.2021 № 129, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області. Відповідач вказує, що з огляду на ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період роботи в органах прокуратури не можуть бути враховані.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 Указом Президента України від 25.12.2004 № 1540/2004 призначений на посаду судді Ірпінського міського суду Київської області.

Постановою Верховної Ради України від 13 травня 2010 року № 2195-VI обраний суддею Ірпінського міського суду Київської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 05.08.2021 № 1793/0/15-21 позивача звільнено з посади судді Ірпінського міського суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до вказаного рішення стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді (із дати призначення на посаду по дату звернення із заявою про звільнення до Вищої ради правосуддя) становить 16 років 6 місяців 26 днів.

У рішенні зазначено, що відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір довічного грошового утримання обраховано відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.08.2021 № 129, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області, що становить 50% від суми у 97743,00 грн 48871,50 грн.

07.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу судді період проходження строкової служби, половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Також позивач просив здійснити перерахунок виходячи з 90% розміру грошового утримання судді у відставці.

Листом від 14.01.2022 № 715-24984/К-02/8-1000/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повідомило, що до стажу судді зараховано період з 12.01.2005 по 13.08.2021, який становить 16 років 7 місяців 2 дні. Розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 48871,50 грн (97743,00 х 50%), який визначено на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.08.2021 № 129, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області. У листі зазначено, що з огляду на ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період роботи в органах прокуратури не можуть бути враховані.

Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу про відмову у здійсненні перерахунку грошового утримання, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

У статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Судом встановлено, що на час виходу у відставку та призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі по тексту - Закон України № 1402-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України № 1402-VІІІ на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.

Частинами першою, третьою статті 116 Закону України № 1402-VIІІ встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 такого Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз статті 137 Закону України № 1402-VIІІ у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України №1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку із набранням чинності Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у рішенні від 22.11.2018 у справі №9901/805/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (далі Закон № 2862-XII) в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді вперше, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

05.08.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VIII (далі Закон № 2509-VIII), пунктом 18 розділу І його статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, досліджуючи питання обґрунтованості зарахування/незарахування судді, призначеному (обраному) до набрання чинності Законом № 2509-VIII, до стажу його роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, зазначила наступне: «Виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи)».

За результатами системного аналізу статті 137 Закону № 1402-VIII у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі дійшла висновку, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Закон № 2509-VIII набрав чинності 05.08.2018, тобто до прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 05.08.2021 № 1793/0/15-21 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Ірпінського міського суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Таким чином, до стажу роботи позивача на посаді судді, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додатково зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначалась законом та надавала право на призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді Старокиївського районного суду м. Києва, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Необхідність зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 та постановою Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 560/499/19.

За змістом правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 07.11.2019 у справі № 727/4435/17, невключення до стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 наявні записи про такі періоди:

з 11.05.1986 по 13.06.1988 про проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії;

з 01.09.1992 по 30.01.1995 про навчання в Українській державній юридичній академії;

з 15.04.1997 по 06.03.2003 про роботу в органах прокуратури.

Відповідні періоди відображені у розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 13.08.2021 № 02-37/17/21, складеному відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці органами Пенсійного фонду України.

Разом з тим, зазначені періоди стажу пенсійним органом при розрахунку довічного грошового утримання судді проігноровано.

Таким чином, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (16 років 6 місяців 26 днів), календарний період проходження строкової служби (2 роки 1 місяць 3 дні), половина строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу (2 роки 4 місяців 30 днів), стаж на посадах в органах прокуратури (5 років 10 місяців 20 днів).

Отже, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу та роботи на слідчих посадах, а врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, викладене у листі від 14.01.2022 № 715-24984/К-02/8-1000/22, за таких обставин є протиправним.

З урахуванням наведеного Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області слід зобов`язати зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді, час служби в лавах Радянської Армії з 11.05.1986 по 13.06.1988; половину строку навчання в Українській держаній юридичній академії з 01.09.1992 по 30.01.1995; час роботи в органах прокуратури з 15.04.1997 по 06.03.2003 та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, визначеного в довідці № 129 від 13.08.2021, виданої ТУ ДСА України в Київській області, в якій зазначена суддівська винагорода в розмірі 97743,00 грн, починаючи з 13.08.2021, з урахуванням фактично проведених виплат.

Що стосується перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% без обмеження граничним розміром суд відмічає таке.

Так, відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд відмічає, що у листі від 14.01.2022 № 715-24984/К-02/8-1000/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повідомило про здійснення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання виходячи з стажу судді у 16 років 7 місяців 2 дні та з 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач не приймав рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Отже, суд вважає, що в задоволенні цих позовних вимог потрібно відмовити, оскільки вони є передчасними, тобто такими, що заявлені для захисту права позивача, яке ще не порушено відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 992,40 грн, що підтверджується відомостями квитанції наявної в матеріалах справи. Відтак, враховуючи часткове задоволення позову, а також ту обставину, що вимоги позивача носять немайновий характер а також ту обставину, що не надається за можливе визначити розмір задоволених вимог пропорційно до розміру судового збору, суд дійшов висновку, що сума судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладене у листі від 14.01.2022 № 715-24984/К-02/8-1000/22, про відмову у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому юридичному закладі та період роботи в органах прокуратури, а відповідно і відмову в перерахунку - ОСОБА_1 , як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки № 129 від 13.08.2021, виданої ТУ ДСА України в Київській області.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді, час служби в лавах Радянської Армії з 11.05.1986 по 13.06.1988; половину строку навчання в Українській держаній юридичній академії з 01.09.1992 по 30.01.1995; час роботи в органах прокуратури з 15.04.1997 по 06.03.2003 та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, визначеного в довідці № 129 від 13.08.2021, виданої ТУ ДСА України в Київській області, починаючи з 13.08.2021, з урахуванням фактично проведених виплат.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.