Справа № 580/12297/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року справа № 580/12297/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/12297/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» (вул. Сурікова 30, м. Черкаси, 18027, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА /ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

22.12.2023 вх. №57649/23 ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)», просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 16087,78 грн;

- стягнути з Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» на користь ОСОБА_1 16087,78 грн.

Додатково просить стягнути з Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» на користь ОСОБА_1 1500 грн витрат на правову допомогу.

Позивач просить поновити строк звернення до суду, що пропущений з поважних причин за наявної довідки відповідача від 15.03.2023 №8/170 та примірника довідки від 10.04.2023 щодо суми 16087.78 грн за предмети речового майна, що буде виплачена після отримання фінансування з державного бюджету за КПКВК 3601020 КЕКВ 2210 у 2023 році, позаяк позивач звертався до суду з позовом у справі № 580/3472/23 та відкликав для усунення недоліків, позаяк бюджетний рік закінчується 31.12.2023.

Суворе застосування адміністративними судами під час воєнного стану процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 ЄКПЛ ( висновки Верховного Суду у справі №500/1912/22 від 29.09.2022).

25.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, розгляд справи призначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) і не встановив пропущеного строку звернення до суду за нарахованою (визнаною відповідачем), проте не виплаченою сумою.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до ч.2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України).

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що під час проходження служби мав бути забезпечений речовим майном за рахунок держави, однак купував самостійно (докази на підтвердження матеріали справи не містять, у описі додатків наявна лише квитанція про сплату витрат у сумі 1500 грн на правову допомогу адвокату Топору Ігорю Олександровичу - ордер серії СА №1054281). Відповідно до довідки Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» Міністерства юстиції України відповідач повідомляє про суму компенсації за належні до видачі предмети речого майна ОСОБА_1 станом на 01.03.2023, що буде виплачена після отримання фінансування з державного бюджету у 2023 році. відповідач лише 10.04.2023 сформував і надав позивачеві арматурну картку з деталізацією суми компенсації щодо майна. Позивач стверджує: про нараховані суми, належні працівникові під час звільнення роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Компенсація вартості неотриманого майна належить до складу сум звільненого працівника у розумінні ст.116 КЗпП України (висновки Верховного Суду у справі 480/3105/19 ЄДРСР 93170938).

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав. 02.02.2023 вх. № 6056/24 надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що станом на 07.12.2021 з позивачем проведений повний розрахунок. Державна установа не відмовляла позивачеві у нарахуванні та виплаті компенсації і підготувала довідку, проте сума буде виплачена після отримання фінансування. Відповідно до п.19 постанови КМУ «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» органи Казначейства здійснюють платежі за дорученням клієнтів з урахуванням ресурсного забезпечення єдиного казначейського рахунку. Відповідач вважає, що порушень законодавства не допустив і просив відмовити у задоволенні позову (у додатках надане підтвердження направленого відзиву позивачу, проте без надання заяви-звернення позивача про виплату та без повідомлення про те, на яке саме звернення (усне чи письмове) підготовлені довідка від 15.03.2023 №8/170 щодо суми 16087.78 грн та довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна від 10.04.2023 щодо арматурної картки як підстави для виплати компенсації з покликанням на наказ від 07.12.2021 №75/ос-21).

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд відповідно до записів копії трудової книжки встановив, що з 01.06.2012 (наказ УДПСУ від 30.05.2012 №87 о/с) до 07.12.2021 (наказ Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» від 07.12.2021 №75/ос-21) ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Суд встановив і сторони визнають, що 07.12.2021 позивач - майор внутрішньої служби згідно з наказом №75/ОС-21 звільнений зі з Державної кримінально-виконавчої служби України за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» (згідно з п.10 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» призначена виплата одноразової грошової допомоги під час звільнення; передбачена виплата компенсації за невикористану відпустку). Підстава для наказу: рапорт ОСОБА_1 , свідоцтво про хворобу від 01.12.2021 №233, подання на звільнення.

Відповідно до складеної Державною установою «Черкаська виправна колонія (№ 62)» довідки від 15.03.2023 №8/170 та примірника довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна від 10.04.2023 під час звільнення із служби ОСОБА_1 мав право на отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 16087.78 гривень, проте доказів звернення до відповідача про виплату компенсації під час звільнення позивача матеріали справи не містять.

Верховний Суд у справі 480/3105/19 ЄДРСР 93170938 зазначає: п.53 - чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини. Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби; п.54 - компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Вважаючи майнове право на отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 16087.78 гривень протиправно порушеним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України від 23.06.2005 №2713-ІV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України. Згідно з ч. 5 ст. 21 Закону №2713 особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначений Порядком забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 (далі - Порядок №578). Згідно з пунктом 2 Порядку №578 речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань. Відповідно до пунктів 6 та 7 Порядку №578 кількість та строки носіння або експлуатації предметів речового майна, що видаються на одну особу, одне ліжко, пост чи пожежний автомобіль, визначаються згідно з нормами. Строками носіння або експлуатації предметів речового майна є установлений згідно з нормами забезпечення час, протягом якого вони повинні перебувати у користуванні або експлуатації. Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування обчислюються з дня виникнення права на їх отримання. Речове майно особистого користування видається особам із числа персоналу безоплатно за нормами забезпечення № 1-5, а інвентарне майно - за нормами № 6-13. Право на забезпечення речовим майном за встановленими нормами забезпечення мають: особи рядового і начальницького складу - з дня присвоєння їм відповідних спеціальних звань та/або призначення на посади; спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами, - з дня призначення на відповідні посади (п. 8 Порядку №578). Відповідно до п. 22 Порядку №578 особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи, підприємства дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію. Згідно з п. 27 Порядку №578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, що діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна. Розмір грошової компенсації за неотримане речове майно визначається пропорційно часу, що минув з моменту виникнення права на отримання речового майна, до дати звільнення із служби (не враховуючи місяць звільнення). Відповідно до п. 23 Порядку №578 грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що належить видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом України. Згідно з ст. 24 Закону № 2713 фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до п. 60 Порядку №578 для виплати грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Верховний Суд № 826/9751/14 ЄДРСР 100973142 звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя.

У разі звільнення зі служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація.

Передумовою для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно є виявлення особою відповідного бажання.

Верховний Суд у справі №640/16224/19 (провадження №К/9901/22967/20) зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд бере до уваги, що відповідач сприяв позивачеві активними діями шляхом надання примірників довідок щодо нарахованої і облікованої бухгалтерською службою суми компенсації, повідомивши позивачу про невиплату у зв`язку з відсутністю коштів, тому не допустив протиправної бездіяльності за відсутності завчасного бажання позивача і не відмовляв у виплаті 16087.78 грн з обгрунтуванням дії воєнного стану, браком коштів (планування сум за бюджетним запитом і наявним кошторисом), правилами казначейського обслуговування під час поточного бюджетного періоду 2023 року.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відсутність у відповідача своєчасного і належного фінансового забезпечення для покриття витрат з виплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна не може негативно впливати на наявне у позивача право отримання компенсації, тому за відсутності додатків до відзиву про фактичну неможливість здійснення виплати у 2023 році за наявної довідки і визнання боргу покликання відповідача на відсутність коштів для виплати неспірної суми компенсації суд вважає безпідставним та відхиляє.

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, що починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Фінансування бюджетних установ здійснюється на основі встановлених економічних нормативів залежно від сфери діяльності.

Економічна класифікація видатків бюджету призначена для чіткого розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, що здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування. КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» (лист Казначейства від 04.07.2019 № 16-10-11/11487 «Про застосування кодів економічної класифікації видатків бюджету»). Паспорт бюджетної програми на 2023 рік за КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» (наказ Міністерства юстиції України від 09.11.2023 № 3898/5 «Про внесення змін до паспорта бюджетної програми на 2023 рік» / https://minjust.gov.ua/m/2023-rik-9777).

Станом на час подання адміністративного позову та ухвалення рішення докази на підтвердження виплати позивачеві компенсації вартості за неотримане речове майно у матеріалах справи відсутні.

За відсутності у матеріалах справи доказів звернення позивача до відповідача під час звільнення з висловоеним бажанням отримати грошову компенсацію за неотримане речове майно суд не встановив протиправної бездіяльності відповідача, проте зважаючи на визнання відповідачем суми боргу на момент звернення позивача у 2023 році щодо виплати компенсації за неотримане речове майно з урахуванням особливостей фінансування бюджетних установ, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково у частині вимог про стягнення суми 16087.78 гривень, що є невиплаченою на кінець бюджетного періоду 2023 року.

За встановлених обставин, перевірених доводів і оцінених доказів, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає про таке.

Позивач Звільнений від сплати судового збору (посвідчення від 11.01.2023 серії ААМ №558930).

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 139 вказаного Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно із ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати, що належать сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу надана копія договору про надання правової допомоги від 08.05.2023, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Топором А.І.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 14.12.2023 на підставі договору про надання правової допомоги від 08.05.20231 між адвокатом Топором А.І. та клієнтом вартість виконаної роботи адвокатом: підготовка позовної заяви за підписом клієнта про стягнення грошової компенсації - 5 годин згідно квитанції до прибуткового касового ордера 1500 грн.

Відповідач у відзиві не зазначив позиції щодо витрат позивача на правничу допомогу, тому суд доходить висновку, що співмірною до частини задоволених вимог є відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача є сума 750 грн.

Керуючись ст. 2, 5-16, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» (вул. Сурікова 30, м. Черкаси, 18027, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 16087 (шістнадцять тисяч вісімдесят сім) гривень 78 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» (вул. Сурікова 30, м. Черкаси, 18027, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 750 (сімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ]

відповідач: Державна установа «Черкаська виправна колонія (№ 62)» [вул. Сурікова 30, м. Черкаси, 18027, ].

Суддя Лариса ТРОФІМОВА