Справа № 645/5920/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 р.Справа № 645/5920/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.12.2023 (головуючий суддя І інстанції: Сілантьєва Е.Є.) по справі № 645/5920/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії НОМЕР_1 від 13.07.2023.

В обґрунтування позову зазначив, що дійсно фактична маса транспортного засобу, могла бути вищою за допустимо дозволену п. 22.5 ПДР України. Разом з тим перевезення вантажу здійснювалося в період воєнного стану для забезпечення обороноздатності держави на підставі договору на будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області, укладеному з Харківською обласною військовою адміністрацією від 01.06.2023 з урахуванням окремих розпоряджень з логістичного забезпечення оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Таким чином, на ОСОБА_1 не поширювались вимоги абз. 1, 2 п. 22.5 ПДР України, а тому останній не підлягав притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, зауважував, що транспортний засіб в момент фіксації порушення перебував у користуванні АТ «Харківська автобаза № 2», отже посадова особа саме цього підприємства є належним суб`єктом правопорушення, а не позивач.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.12.2023 позов задоволено.

Скасовано постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М., серії АА № 00011171 від 13.07.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500, 00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не вірно надано оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, не враховано, що факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, а саме фотографіями транспортного засобу та інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю щодо виявленого правопорушення, проте суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені докази.

Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо непоширення на позивача абз. 1, 2 п. 22.5 ПДР України з огляду на відсутність в останнього рішення військового командування, в інтересах якого здійснюється перевезення. Вказує, що військова адміністрація не є військовим командуванням в розумінні Закону України «Про правовий режим воєнного стану», отже і її рішення не є такими, що є підставою звільнення від відповідальності за перевищення габаритно-вагових норм.

Крім того, вказує, що на час фіксації правопорушення, транспортний засіб перебував у користуванні АТ «Харківська автобаза № 2», тоді як договір на будівництво фортифікаційних споруд від 01.06.2023 укладено між АТ «Трест Житлобуд -1» та Департаментом житлово - комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Харківської обласної державної адміністрації. Вказані обставини свідчать про те, що перевезення вантажу здійснювалось в інтересах АТ «Харківська автобаза 2», а не обороноздатності держави.

Просить врахувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 525/486/23.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 13.07.2023 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюком Л.М. прийнято постанову серії АА № 00011171 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП (а.с. 15).

Згідно постанови, 07.06.2023 о 10:11 за адресою М-03, км 534 + 863, Харківська обл. відповідальна особа допустила рух транспортного засобу МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,904% (2,575 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 9,642% (1,832 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 81, WAGA WIM35, № 12, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № UA.TR.113-0619/13F-22 до 21.12.2023.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач здійснював перевезення вантажу для забезпечення обороноздатності держави під час воєнного стану, тому відповідно до абз. 7 п.22.5 Правил дорожнього руху не підлягав притягненню до відповідальності.

З урахуванням наведеного, за висновками суду першої інстанції, спірна постанова прийнята відповідачем не в межах та не в спосіб, встановлений Конституцією України та законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): вантажні автомобілі: трьохвісний автомобіль - 25 (26)* тон; навантаження на вісь: на здвоєні осі, якщо відстань між осями: від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни -19 тон.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 як відповідальна особа, 07.06.2023 допустив рух транспортного засобу МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме загальної маси та навантаження на здвоєні осі транспортного засобу, що підтверджується інформаційною карткою габаритно-вагового контролю, в якій зазначені відомості щодо показників зважування, в тому числі «weight-full» (фактична маса) та "groupload-2" (навантаження на здвоєні осі), які є більшими за допустимо встановлені, даними технічного засобу, яким здійснено контрольний вимір (а.с. 58).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підлягає притягненню до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки на нього поширюється дія абз. 7 п. 22.5 ПДР України, який діяв на час прийняття оскаржуваної постанови.

Так, відповідно до абз 7 п.22.5 ПДР України вимоги до габаритно-вагових норм не поширюються на транспортні засоби, які в період воєнного стану здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 06.10.2022 є в.о. Голови правління АТ «Трест Житлобуд-1», а з 02.10.2023 Головою правління, що підтверджується протоколами Наглядової ради АТ «Трест Житлобуд-1» № 0610/1 від 06.10.2022 та № 2909/1 від 29.09.2023 відповідно (а.с. 6-8).

01.06.2023 між Департаментом житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Харківської обласної державної адміністрації (Замовник) та АТ «Трест Житлобуд-1» (Підрядник) укладено договір на будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області, за умовами якого підрядник зобов`язався своїми силами за завданням Замовника (відомість обсягів робіт), що є невід`ємним додатком №1 до цього Договору, виконати роботу по об`єкту: «Будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області». У відомості обсягів робіт визначено, які саме роботи та вироби, використовуються при будівництві фортифікаційних споруд та повинні бути доставлені на об`єкт будівництва (вогневі споруди, укриття мобільні бліндажі, плити, габіони, траншеї тощо) (а.с. 19-21).

07.06.2023 транспортним засобом МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 здійснено перевезення блоків фбс, ґрунту, пункт завантаження БСУ Моначиновка, пункт розвантаження Моначиновка по місцю, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 07.06.2023 (а.с. 25).

На фотознімку, наданому відповідачем в якості доказу вчинення позивачем правопорушення , також зафіксований транспортний засіб, навантажений блоками (а.с. 57-58).

Начальник Харківського гарнізону бригадний генерал юстиції ОСОБА_2 листом від 22.09.2023 повідомляв Укртрансбезпеку, що на виконання завдання Харківської обласної військової адміністрації та за окремими розпорядженнями з логістичного забезпечення оперативного угрупування військ «Харків», військових частин та військових підрозділів ПрАТ «Трест Житлобуд-1» виготовляє загороджувальні споруди та надає транспортні послуги з перевезення загороджувальних пірамід для встановлення та укріплення споруд оборони рубежів Харківської області. Додатком №1 до зазначеного листа визначений перелік транспортних засобів, котрі залучені до вказаних робіт, серед яких наявний і МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 33)

Як вірно зазначив суд першої інстанції вказані вище обставини в сукупності свідчать про здійснення перевезення вантажів на будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області для забезпечення обороноздатності держави під час воєнного стану.

Доводи апелянта про те, що на час прийняття спірної постанови, автомобіль МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 перебував в користуванні ПАТ «Харківська автобаза 2» колегія суддів оцінює критично, оскільки до адміністративної відповідальності відповідачем притягнуто саме посадову особу АТ «Трест Житлобуд-1», а не ПАТ «Харківська автобаза 2».

Щодо доводів апелянта про невірну оцінку судом доказів по справі, відсутності підстав для звільнення позивача від відповідальності, оскільки рішення військової адміністрації не є рішенням військового командування колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Доводи апелянта суд розцінює як прагнення до надмірного формалізму ("правового пуризму" - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з відомості обсягів робіт (а.с. 22-24) та календарного графіку виконання робіт (зв.б. а.с. 24), які становлять предмет договору щодо виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд, видається очевидним, що таке будівництво не може здійснюватися без рішення військового командування, а дії пов`язані з перевезенням вантажу були направлені саме на потреби оборони.

Крім того, листом Харківського гарнізону від 22.09.2023 підтверджується, що АТ «Трест Житлобуд-1» виготовляє загороджувальні споруди та надає транспортні послуги з перевезення загороджувальних пірамід для встановлення та укріплення споруд оборони рубежів Харківської області, тобто вчиняє дії для забезпечення обороноздатності держави.

Посилання апелянта на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 525/486/23 колегія суддів відхиляє, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо неправомірності спірної постанови.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.12.2023 по справі № 645/5920/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій