Справа № 280/381/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 280/381/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

за участю представників: позивача - Романенко А.В., відповідача - Єгоров А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2023 ( суддя першої інстанції Сацький Р.В.) в адміністративній справі №280/381/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Маріупольський ремонтно-механічний завод до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "МЕТІНВЕСТ-МАРІУПОЛЬСЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" звернулося до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.03.2021 № 79 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "МЕТІНВЕСТ - МРМЗ".

В подальшому від представника позивача надійшла уточнена позовна заява з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.03.2021 № 79 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МРМЗ» (код за )» та визнати триваючу бездіяльність Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, щодо не зупинення проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МРМЗ» (код за ), яка була розпочата відповідно до наказу № 79 від 01.03.2021.

Позивач, вважає дії відповідача щодо призначення та проведення перевірки під час дії карантину та наказ № 79 від 01.03.2021 протиправними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2023 адміністративний позов задоволено.

Апелянт зауважує, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме частини другої статті 122 КАС України, оскільки суд першої інстанції не навів належних мотивів того, чому в цій справі необхідно обчислювати строк звернення до суду саме з мотивів наведених позивачем, а не з моменту, коли особа дізналася про порушене право. Причини, які, на думку представника позивача, зумовили пропуск строку звернення до суду, не є поважними.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що наказом № 79 від 01.03.2021 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МРМЗ» (код за )», виданим Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТІНВЕСТ - МРМЗ» з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки» під час здійснення контрольованих операцій з реалізації товару (чавуну переробного, код УКТ ЗЕД 72011) на користь нерезидента - пов`язаної особи «METINEST INTERNATIONAL S.A.» (Швейцарія) за 2016 - 2018 роки.

Документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «МЕТІНВЕСТ-МРМЗ» розпочалася 04.03.2021, тобто під час дії карантину.

Рішенням ДПС від 03.01.2023 № 150/6/99-00-06-01-02-06 строк розгляду скарги продовжено до 26.02.2023 (включно).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податковий орган, незважаючи на прийняття постанови «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» від 03.02.2021 року №89, не був наділений повноваженнями щодо поновлення та продовження проведення, зупиненої на період дії карантину, документальної позапланової виїзної перевірки.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В обґрунтування доводів щодо поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначає, в цій справі необхідно обчислювати строк звернення до суду саме з дати оприлюднення рішення Окружного адміністративного суд міста Києва від 26.01.2022 у справі № 640/18314/21, яким визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок", при вирішенні правомірності призначення та проведення податкової перевірки під час дії мораторію.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Згідно пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 06.03.2019 року у справі № 820/394/17, від 06.03.2019 року у справі № 805/1985/18-а.

Суд зазначає, що триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням, наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного судом з`ясовано, що наказ від 01.03.2021 року № 79 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТІНВЕСТ-МРМЗ» підприємством отримано під розписку 04.03.2021 року.

Таким чином, позивач дізнався про порушення своїх прав з моменту отримання зазначеного наказу, до суду звернувся 04.08.2022 року, тобто з грубим пропуском строку, встановленогост.122 КАС України.

Таким чином, судова колегія відхиляє посилання позивача про те, що про порушення своїх прав дізнався з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року у справі №640/18314/21, якою визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від 03.02.2021 року № 89, оскільки оприлюднення тексту постанови не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав і ця дата не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Щодо посилання позивача на запроваджений карантин, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду.

За п. 3 розділу VI КАС України, у редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд зазначає, що для поновлення строку на підставі зазначеного припису суд має встановити поважність причини його пропуску, а ці причини мають бути зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Посилаючись на впровадження карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, і на продовження строку його дії, позивачем не наведене жодних розумних аргументів, які б підтверджували, що внаслідок дії вказаного карантину та відповідних обмежень позивач був позбавлений можливості звернутися до суду або таке звернення було значно ускладнене.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду у зв`язку з відсутністю підстав вважати, що будь-які обмеженнями, які впроваджені у зв`язку з карантином та хворобою, вплинули на причини пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того, будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом, якщо останній вважав, що відповідач своїми рішеннями порушив його права та законні інтереси.

Щодо посилання позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на запровадження воєнного стану.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, постановлено часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Суд зазначає, що з 04.03.2021 року до 24.02.2022 року позивач мав достатньо часу (більше 11 місяців) та реальну можливість звернутися до суду до запровадження воєнного стану, однак не скористався нею.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку.

Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачем не наведено об`єктивних підстав, які б унеможливили своєчасне звернення до суду в межах встановленого КАС України строку. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів ним не зазначено, судом не встановлено.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

У пункті 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів зазначає, що позивачем належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду не надано та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про залишення позовних вимог без розгляду у зв`язку з його пропуском та відсутністю наведення поважних причин їх пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при задоволенні позову неправильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та позов залишити без розгляду.

Керуючись ст. 240, 243, 246, 315, 317, 319, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2023 в адміністративній справі №280/381/23 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Маріупольський ремонтно-механічний завод до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 14 лютого 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров