Справа № 260/2712/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа №260/2712/20

адміністративне провадження №К/990/40657/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Губської Олени Анатоліївни, Білак Мирослави Вікторівни, Мацедонської Вікторії Едуардівни у розгляді справи у справі № 260/2712/20 за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області, депутатів с. Завидово: Феньової Надії Василівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про скасування рішення, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2024 року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено і поновлено його; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у цій справі.

20 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Губської О.А., Білак М.В., Мацедонської В.Е.

В обґрунтування заяви скаржник вказує на перекручування суддею Губською О.А. юридичних фактів та навмисне створення перешкод скаржнику. Зазначає про упередженість колегії суддів цього провадження та висловлює не згоду з постановленням судом ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Також вказує на не згоду з процесуальними діями судді Білак М.В. щодо повернення попередньо поданої касаційної скарги та сумнівність співпадінь в контексті потрапляння справи до одного і того ж судді.

Розглянувши дану заяву Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини тринадцятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 36 КАС України передбачено випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Суд зазначає, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у розгляді цієї справи не містить підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, а зводиться до суб`єктивних припущень щодо упереджених дій суддів, без наведення будь-яких обґрунтувань такої зацікавленості.

Водночас зі змісту заяви про відвід вбачається, що припущення щодо упередженості дій суддів у заявника виникли після судових рішень, а саме - про залишення касаційної скарги без руху та відкриття касаційного провадження у справі. Посилаючись на упередженість суддів у зв`язку із винесенням вищевказаних ухвал, заявником не зазначено обставин, з якими закон пов`язує відведення суддів від розгляду справи.

Щодо посилань заявника про сумнівність співпадінь в контексті розподілення справи до одного і того ж судді (Білак М.В.), суд зазначає, що автоматизований розподіл судових справ згідно з п. 2.3.4. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами:

із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу;

для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження;

із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості.

Незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду є підставою для відповідальності, установленої законом (стаття 376-1 Кримінального кодексу України).

Твердження заявника про ймовірність втручання в автоматизовану систему розподілу справ є нічим не підтвердженим припущенням.

Доводи заяви відводу суддів свідчать фактично про незгоду скаржника з процесуальними діями (рішеннями) у справі, що розглядається, що в силу приписів частини 4 статті 36 КАС України не може бути підставою для відводу.

Відтак, при розгляді заяви про відвід колегії суддів не встановлено будь-яких передбачених законом обставин, які б давали підстави для відводу суддів у даній справі.

З огляду на те, що, колегія суддів не встановила будь-яких обставин, які можуть слугувати підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Губської О.А., Білак М.В., Мацедонської В.Е., тому дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Таким чином, питання про відвід підлягає вирішенню в порядку частини 4 статті 40 КАС України суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

З огляду на викладене, керуючись статтями 22, 36, 40, 243, 256 КАС України,

у х в а л и в:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Губської Олени Анатоліївни, Білак Мирослави Вікторівни, Мацедонської Вікторії Едуардівни у розгляді справи у справі № 260/2712/20.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Губської Олени Анатоліївни, Білак Мирослави Вікторівни, Мацедонської Вікторії Едуардівни у розгляді справи у справі № 260/2712/20 для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.А. Губська

М.В. Білак

В.Е. Мацедонська,

Судді Верховного Суду