Справа № 280/8531/23
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року Справа № 280/8531/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

представника позивача Балики П.О.

представника відповідача - Назаренка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вулиця Федора Ернста, будинок, 3, )

про визнання протиправним та скасування доручення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Доручення № 1891/41/32/01-2023 Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 13 вересня 2023 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що начальник Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції О. Борзенко при виданні вказаного Доручення вдався до порушень Закону України «Про національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, а також Інструкції з оформлення документів у системі Міністерства внутрішніх справ України. Вказує, що оскаржуване Доручення не містить переліку будь-яких заходів, виконання яких направлено на набуття практичних навичок особовим складом батальйону № 2. Натомість, пунктом 2 резолютивної частини вказаного Доручення визначено, що позивач зобов`язаний лише нести службу за відповідним графіком. Крім того, у дорученні не має чітко визначених термінів виконання. Також зауважує, що Доручення не містить: будь-яких посилань на розпорядження військового командування та військової адміністрації, до виконання яких залучено Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції; посилань на конкретні заходи, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Таким чином, обґрунтування констатуючої частини вказаного Доручення положеннями п. 24 ч. 1 ст. 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про національну поліцію», Законом України «Про правовий режим воєнного стану» є безпідставними та протизаконними. Вважає, що дане Доручення є прихованим переміщенням на посаду, нижчу ніж та, на якій перебував позивач, а відтак таке переміщення відповідно до положень Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235) повинно було бути видане у виді Наказу. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовну заяву не визнав, у відзиві від 13.11.2023 вх. № 50212 посилається на те, що 08.09.2023 до начальника управління патрульної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 , звернувся командир 2 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП капітан поліції ОСОБА_3 з проханням направлення до несення служби в батальйон інших працівників УПП у зв`язку некомплектністю особового складу та необхідності проведення практичного навчання о/с. 11.09.2023 відділом кадрового забезпечення була підготовлена довідка про наявність одного із співробітників управління з роти тактико-оперативного реагування упп в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який зможе виконати необхідне завдання. 13.09.2023 було складено Доручення №1891/41/32/01-2023 про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту про направлення ОСОБА_1 , в зазначений батальйон. Щодо тверджень позивача, стосовно нібито переміщення його на посаді, то вказані вимоги не відповідають фактичній дійсності загалом оскільки: станом на 13.11.2023, у тому числі як і на 13.09.2023 (день винесення доручення), позивач займає ту саму посаду яку і займав (заступник командира взводу роти ТОР); проходить службу у тому самому підрозділі (УПП в Запорізькій області) в якому і проходив раніше (Станом на 13.11.2023, у тому числі як і на 13.09.2023); отримує ту саму заробітню плату (Станом на 13.11.2023, у тому числі як і на 13.09.2023; має аналогічне майнове забезпечення (Станом на 13.11.2023, у тому числі як і на 13.09.2023) і воно фактично краще, ніж у інших співробітників УПП; здійснює фактичні ті ж самі обов`язки, які і здійснював (забезпечення громадського порядку та контроль за безпекою дорожнього руху в Запорізькій області); графік його несення служби не став гірше, оскільки раніше він ніс службу у графіку 3/1 (три робочих дня та один вихідний), а став 2/2 (два робочих дня та два вихідних), тобто кількість його вихідних фактично навіть стала більше. Відтак стверджує, що позивач не був переміщений, а фактично направлений до несення служби в батальйон в рамках підрозділу где проходить службу (УПП в Запорізькій області) і його права як працівника, в жодному моменті не порушені. На підставі викладеного, просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Ухвалою судді від 17.10.2023 вищевказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 30.10.2023 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче судове засідання на 20.11.2023.

Протокольною ухвалою суду від 20.11.2023 відкладено підготовче засіданні до 13.12.2023.

Ухвалою суду від 13.12.2023 у задоволенні заяви Департаменту патрульної поліції про закриття провадження у справі відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 13.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09.01.2024.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача просив у задоволенні позовної заяви відмовити, з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 09.01.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , проходить службу на посаді тимчасово виконуючого обов`язки командира взводу № 1 роти тактично-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, та має спеціальне звання старший лейтенант поліції, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 80 Закону України «Про національну поліцію» відноситься до спеціального звання середнього складу.

Дорученням від 13.09.2023 № 1891/41/32/01-2023 «Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції» ОСОБА_1 з 14.09.2023 направлено до батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції до особливого розпорядження.

25 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся на електронну адресу Департаменту патрульної поліції із рапортом щодо скасування Доручення № 1891/41/32/01-2023 від 13.09.2023 «Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції», яке було видане начальником УПП в Запорізькій області капітаном поліції О. Борзенко.

07 жовтня 2023 року адвокатом Баликою П.О. на електронну адресу Департаменту патрульної поліції направлений адвокатський запит щодо надання інформації про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 .

Відповідь отримано не було.

Не погодившись із дорученням № 1891/41/32/01-2023 Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 13 вересня 2023 року, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VIII.

Положеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Положеннями частини 1 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Судом встановлено, що 08.09.2023 до начальника управління патрульної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_2 , звернувся командир 2 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП капітан поліції ОСОБА_3 з проханням направлення до несення служби в батальйон інших працівників УПП у зв`язку некомплектністю особового складу та необхідності проведення практичного навчання о/с .

11.09.2023 відділом кадрового забезпечення булла підготовлена довідка про наявність одного із співробітників управління з роти тактико-оперативного реагування упп в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який зможе виконати необхідне завдання.

13.09.2023 було складено Доручення №1891/41/32/01-2023 про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту про направлення ОСОБА_1 в зазначений батальйон.

Відповідно до вказаного Доручення, позивач з 14.09.2023 направляється до батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції до особливого розпорядження.

Констатуюча частина вказаного Доручення обґрунтована положеннями п. 24 ч. 1 ст. 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про національну поліцію», Законом України «Про правовий режим воєнного стану» та мотивована необхідністю надання практичної допомоги батальйону № 2, з метою набуття практичних навичок, необхідних для виконання функціональних обов`язків …

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини вказаного Доручення командир батальйону № 2 В. Попов зобов`язаний довести до відома позивача графік несення служби.

Щодо повноважень ГУНП на видання організаційно - розпорядчих актів, як доручення.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878, Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг.

Відповідно до додатку 1 до пункту 3.17 Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, затверджено Наказом МВС 27.07.2012 № 650 доручення це організаційно-розпорядчий документ, що видається в межах компетенції Міністром, першим заступником чи заступниками Міністра, керівниками структурних підрозділів апарату Міністерства, органів та підрозділів внутрішніх справ на проведення разових заходів, оперативних завдань. Доручення втрачає чинність з моменту виконання завдань та термінів, визначених у ньому.

Згідно з посадовою інструкцією (копія надається Суду) начальника Управління патрульної в поліції в Запорізькій області, розділ 2: Основними завданнями діяльності начальника Управління є: керівництво особовим складом Управління; сприяння, в межах компетенції та повноважень, забезпечення реалізації задач патрульної поліції в межах завдань Національної поліції України; здійснення заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації роботи Управління, забезпечення якісного і ефективного виконання покладених на Управління завдань і функцій; планування роботи Управління, визначення службових завдань для особового складу, контроль за їх виконанням.

Начальник Управління: розподіляє функціональні обов`язки між працівниками Управління, здійснює контроль за їх виконанням; організовує здійснення цілодобового патрулювання визначеної території діяльності; здійснює контроль та забезпечує координацію діяльності структурних підрозділів Управління, сприяє підвищенню кваліфікації працівників Управління.

Відтак, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що повноваження щодо направлення працівника поліції віднесено до дискреційних повноважень начальника, який наділений таким правом, зокрема і шляхом видання доручення.

В той же час, суд зауважує, що оскаржуване доручення не містить приписів на проведення яких саме разових заходів чи оперативних завдань направляється позивач та не має чітко визначених термінів його виконання, що позбавляє рішення суб`єкта владних повноважень таких ознак як обгрунтованість та пропорційність.

Більш того, відсутність в дорученні конкретизації яких саме разових заходів чи оперативних завдань має виконати співробітник поліції є підставою для можливих подальших зловживань з боку керівництва і порушує принцип юридичної визначеності.

Відтак, лише з підстав невідповідності оскаржуваного доручення основним вимогам до його змісту, суд приходить до висновку про його протиправність.

Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області від 17.11.2023 дорученням №2477/41/32/02-2023 було скасоване доручення від 13.09.2023 № 1891/41/32/01-2023 «Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції».

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправним Доручення № 1891/41/32/01-2023 Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 13 вересня 2023 року. В іншій частині в позові слід відмовити.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

Згідно з ч.3ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що 15.07.2022 з метою отримання правничої допомоги ОСОБА_1 уклав договір з адвокатом Баликою П.О.

Додатковою угодою від 22.09.2023 № 2 до додговору про надання правової допомоги від 15.07.2022 сторони погодили, що адвокат надає правову допомогу, метою якої є визнання протиправним та скасування Доручення №1891/41/32/01-2023 «Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції» від 13.09.2023.

05.01.2024 сторони погодили та підписали Звіт№1 про виконання доручення, відповідно до якого з 22.09.2023 по 05.01.2024 адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правову допомогу: складання та подання позовної заяви -1 000,00 грн.; складання та подання до Запорізького окружного адміністративного суду клопотання про долучення доказів 1000,00грн.; складання та подання до Запорізького окружного адміністративного суду клопотання про залишення відзиву без розгляду 1000,00 грн.; участь 20.11.2023 у судовому засіданні 1000,00 грн.; складання та подання до Запорізького окружного адміністративного суду заперечень на клопотання про закриття провадження у справі 1000,00 грн.; участь 13.12.2023 у судовому засіданні 1000,00 грн.; запланована участь у судовому засіданні -1000,00 грн. Всього 7000,00грн.

Пунктом 3 вказаного Звіту передбачено, що клієнт сплачує адвокату гонорар, визначений Звітом, протягом тридцяти банківських днів з моменту його підписання сторонами.

Щодо співмірності заявлених витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи характер спірних відносин та складність справи, а також те, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на правничу допомогу також підлягають стягненню пропорційно, а саме в розмірі 3500,00 грн.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вулиця Федора Ернста, будинок, 3, ) про визнання протиправним та скасування доручення, - задовольнити частково.

Визнати протиправним Доручення № 1891/41/32/01-2023 Про вжиття заходів спрямованих на забезпечення якісного та ефективного виконання завдань батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 13 вересня 2023 року.

В іншій частині вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 23.02.2024.

Суддя Л.Я. Максименко