Справа № 500/181/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/181/24

22 лютого 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Каверіна Сергія Миколайовича звернулася до суду з позовом до Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправними дії Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років військової служби на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі № 500/1831/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів,

зобов`язати Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років військової служби на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі № 500/1831/23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 02.03.2023 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), проте відповідачем проведено неповний остаточний розрахунку при звільненні. В подальшому на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі № 500/1831/23, Окрема комендатура охорони і забезпечення (військова частина НОМЕР_1 ) здійснювала донарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років у сумі 175 685,25 грн, з яких відраховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 31 623,55 грн та військовий збір у розмірі 2 635,28 грн (фактично виплачено 141 428,62 грн).

З посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, якою затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (далі Порядок №44), постанову Кабінет Міністрів України від 31.05.2017 № 375 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», пункт 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (ПК України), постанову Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 825/761/17 зазначає, що має право на виплату грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, яка мала бути виплачена позивачці одночасно з виплатою їй грошової допомоги при звільненні.

Оскільки відповідач не виплатив таку компенсацію, то ОСОБА_1 звернулася до суду з метою отриманої суми грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при проведенні доплати грошової допомоги при звільненні.

Ухвалою суду від 15.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

31.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує. Вказує, що 14.11.2023 виконав рішення суду у справі № 500/1831/23, нарахував та виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років у розмірі 175 685,25 грн. При цьому позивач була звільнена з військової служби та виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 02.03.2023, тобто на час виплати коштів не проходила військову службу, тому у відповідача були відсутні підстави повної компенсації втрат доходів за рішенням по справі №500/1831/23.

З урахуванням викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.14-16).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Наказом голови Державної прикордонної служби України від 21.02.2023 № 232-ОС припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через сімейні обставини підполковника ОСОБА_1 (а.с.4 зворот).

Згідно з наказом Державної прикордонної служби України від 02.03.2023 № 284-ОС позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення Головного центру медіакомунікацій Державної прикордонної служби України (а.с.6 зворот).

Під час проходження військової служби та звільнення ОСОБА_1 перебувала на усіх видах забезпечення в Окремій комендатурі охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).

При цьому на дату виключення позивача зі списків особового складу частини відповідачем не виплачено ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі №500/1831/23, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини. Зобов`язано Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112349418).

14.11.2023 відповідачем на виконання вищевказаного рішення суду нараховано ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 175 685,25 грн, з якого відраховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 31 623,55 грн та військовий збір у розмірі 2 635,28 грн, до виплати належало 141 426,62 грн, що підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості за 14.11.2023 (а.с.6).

Позивач вважає, що при виплаті одноразової грошової допомоги відповідач мав би нарахувати та виплатити їй грошову компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, обчисленого з цієї допомоги, що підлягала виплаті про звільненні зі служби. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII).

За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Пунктами 2-5 Порядку № 44 передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Наведені положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 ПК України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З наведених норм висновується, що військовослужбовець, звільнений з військової служби, має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби. При цьому, зміст вищенаведених норм Порядку № 44 надає підстави суду зробити висновок, що вказана грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб дозволяє зменшити розмір обов`язкових утримань із належних до виплат сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат виключно на суму утриманого податку з доходів фізичних осіб. Така компенсація виплачується за умови, що вказані виплати, отримані особою у зв`язку з виконанням нею обов`язків під час проходження служби.

З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі від 21.07.2023 у справі №500/1831/23 Окремою комендатуроюи охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нараховано та виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у розмірі 175 685,25 грн, з якої відраховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 31 623,55 грн (а.с.6).

Однак відповідач не провів виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою цієї одноразової грошової допомоги.

Такі дії відповідач пояснює тим, що на час виплати коштів позивач не була військовослужбовцем. Такі пояснення суд оцінює критично, позаяк несвоєчасна виплата одноразової грошової допомоги (не в день звільнення та проведення розрахунку) сталася з вини відповідача, тому особа не може бути позбавлена права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

Також суд відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а саме у постанові від 25.06.2020 у справі №825/761/17, у якій суд касаційної інстанції зазначив, що доводи скаржника щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати одноразової грошової допомоги останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена ОСОБА_1 одночасно з виплатою йому грошової допомоги при звільненні за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Також у цій постанові Верховний Суд зауважив, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом також у постанові від 22.06.2018 у справі №812/1048/17.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні. Дії відповідача щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років військової служби на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі № 500/1831/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів слід визнати протиправними.

Враховуючи те, що позовна вимога про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу відповідну компенсацію є похідною від основної позовної вимоги, то така також підлягає задоволенню.

Позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

У цій справі позивач не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від нього відповідно Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, доказів понесення інших витрат суду не надано, у зв`язку з чим суд не стягує та не присуджує на її користь будь-які судові витрати.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років військової служби на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі № 500/1831/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів.

Зобов`язати Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років військової служби на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі № 500/1831/23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 22 лютого 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.