Справа № 455/25/24
Суддя: Клімченко М. І.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/25/24
Провадження № 2-а/455/5/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Клімченка М.І.,

секретар судового засідання Шайди Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 адвоката Дик Світлани Іванівни до Головного управління Національної поліції України у Львівській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2024 до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшов вказаний адміністративний позов про скасування постанови поліцейського Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, серії ЕАС №7215034 від 23.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій посилається на те, що 23.06.2023 поліцейським Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом поліції Якимом Володимиром Михайловичем відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В даній постанові вказано, що «водій керував автомобілем, обладнаним засобами пасивної безпеки, та не був пристебнутий ременем безпеки чим порушив пункт 2.3.в ПДР України порушення правил користування ременями безпеки».

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню виходячи з наступного. 23.06.2023 позивач дійсно перебував у Самборі Самбірського району Львівської області та спілкувався з поліцейським, однак мови про те, що ним було вчинено адміністративне правопорушення не було. В його присутності не складалася жодна постанова, відповідно і не вручалась. Про її існування ОСОБА_1 дізнався 29.12.2023, коли отримав листа від органу державної виконавчої служби із постановою про відкриття виконавчого провадження щодо нього. Із самою постановою позивач ознайомився 29.12.2023 у Самбірському відділі ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції.

Просить поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову серії ЕАС №7215034 від 23.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області інспектором старшим сержантом поліції Якимом Володимиром Михайловичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за порушення частини 5 статті 121 КУпАП та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на його користь 605,60 гривень у рахунок повернення сплаченого судового збору.

Ухвалою судді від 09.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи суті на 10 годину 45 хвилин 15.01.2024.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, 06.02.2024 подала в канцелярію суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно частини 4 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2023 поліцейським Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом поліції Якимом Володимиром Михайловичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7215034, в якій зафіксовано, що ОСОБА_1 23.06.2023 о 10 годині 51 хвилин по вул. Валова, 11 в м. Самбір Самбірського району Львівської області, керуючи автомобілем, марки «MERCEDES-BENS SPRINTER», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3.в ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП.

У зв`язку з цим позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 2.3.в ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно статті 121 КУпАП адміністративна відповідальність водіїв настає за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, зокрема: частини 5 статті 121 КУпАП за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Як вбачається позивач ОСОБА_1 свою винуватість заперечує, зазначивши, що він керував транспортним засобом із пристебнутим ременем безпеки, інших доказів (в тому числі відео доказів) скоєння правопорушення суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами статті 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановив свідків правопорушення, не зазначив чи здійснювався відеозапис або фотофіксація правопорушення тощо. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Разом з цим, під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення не можливо, інші докази до вказаної постанови не додані, при цьому відповідач не скористався своїм право надати відзив чи інші пояснення по справі.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би доводив винність позивача у вчиненні правопорушення, вказаного в постанові.

В силу положень статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України чи відповідають вони критеріям визначеним в даній нормі, зокрема щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З урахуванням наведеного, суд переконаний, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена всупереч вимогам закону та, відповідно, підлягає до скасування.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним вимоги позову є обґрунтованими та доведеними, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що 23.06.2023, в день складання постанови, позивач її не отримував і за місцем проживання така не направлялась. Про існування постанови позивач дізнався отримавши листа від державної виконавчої служби 29.12.2023. З відповідним позовом він звернувся до суду 08.01.2024, тому суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений строк звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі викладеного, керуючись статями 7, 9, 132, 213, 222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, статтями 2, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС №7215034 від 23.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області інспектором старшим сержантом поліції Якимом Володимиром Михайловичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за порушення частини 5 статті 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, юридична адреса: м.Львів, площа Генерала Григоренка, будинок №3, поштовий індекс 79007, , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.І. Клімченко