Справа № 620/18459/23
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Чернігів Справа № 620/18459/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 23.11.2023 №23 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати період роботи з 01.08.1990 по 30.07.1999 на посаді медичного лаборанта клінічної лабораторії шкірно-венерологічного диспансера в Сєвєродонецькому територіальному медичному об`єднанні до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 17.11.2023.

Позов мотивовано тим, що записами в трудовій книжці підтверджується наявність у позивача необхідного стажу роботи за Списком №2, а подання уточнюючої довідки передбачено лише у випадку відсутності записів у трудовій книжці.

Суд ухвалою від 25.12.2023 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) та встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області протягом встановленого судом строку подало відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнало, просило в їх задоволенні відмовити. Зазначило, що пільговий стаж по Списку №2 не підтверджено, оскільки відсутня уточнююча довідка, передбачена п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив на позов, в якому представник просить у задоволенні вимог відмовити та наголошує, що позивачеві необхідно підтвердити періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області правомірно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам зазначеним в абзаці першому пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ст.114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Таким чином, на пільгових умовах пенсія за віком призначається та жінкам після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з яких не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності необхідного стажу на роботах за Списком №2, пільгова пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списком №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

При цьому, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а (постанова від 19.02.2020) сформулювала правовий висновок, згідно якого, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважала, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до Розділу ХХIV постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, молодший медичний персонал, працюючий в лепрозоріях, психіатричних і психоневрологічних установах, туберкульозних і інфекційних установах, прозекторских и моргах, відноситься до посад, с важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Наведене також відображено у Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача, вона у період з 01.08.1990 по 30.07.1999 працювала на посаді медичного лаборанта клінічної лабораторії шкірно-венерологічного диспансера в Сєвєродонецькому територіальному медичному об`єднанні, яка віднесена до посад за Списком №2.

Таким чином, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці позивачу необхідно було подати лише трудову книжку.

А отже, посилання відповідача у спірному рішенні на те, що пільговий стаж по Списку №2 не підтверджено, оскільки відсутня уточнююча довідка, передбачена п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 є протиправними, а рішення таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, суд також враховує, що позивач позбавлена можливості надати будь-які інші, передбачені п.10 Порядку №383 документи, оскільки установа, в якій вона працювала, перебуває на тимчасово окупованій території, на якій ведуться активні бойові дії.

На думку суду, позивач не має нести відповідальність за настання обставин, які від неї не залежить, у вигляді позбавлення її Конституційного права на соціальний захист.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати період роботи з 01.08.1990 по 30.07.1999 на посаді медичного лаборанта клінічної лабораторії шкірно-венерологічного диспансера в Сєвєродонецькому територіальному медичному об`єднанні до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 17.11.2023, суд зазначає про таке.

Суд звертає увагу, що в межах спірних правовідносин, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв. А тому, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду призначити (перерахувати) пенсію.

Також суд зазначає, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Проте, в даному випадку, територіальному органу Пенсійного фонду надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, свобода його розсуду, у разі встановлення судом протиправності рішення про відмову у перерахунку, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення позивач досяг 55 річного віку і має страховий стаж понад 25 років.

Таким чином, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду призначити пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

У відповідності до вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи фактичні обставини справи, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 23.11.2023 №23 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати період роботи з 01.08.1990 по 30.07.1999 на посаді медичного лаборанта клінічної лабораторії шкірно-венерологічного диспансера в Сєвєродонецькому територіальному медичному об`єднанні до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 17.11.2023.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 23.11.2023 №23 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1990 по 30.07.1999 на посаді медичного лаборанта клінічної лабораторії шкірно-венерологічного диспансера в Сєвєродонецькому територіальному медичному об`єднанні до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, з 17.11.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-А, м. Кропивницький, 25009, )

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повний текст рішення суду складено 22.02.2024.

Суддя Л.О. Житняк