Справа № 120/162/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

22 лютого 2024 р. Справа № 120/162/23
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши заяву, подану в порядку статті 383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням від 17.04.2023 позовну заяву задоволено та, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.12.2019 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, з урахуванням проведених виплат.

22.01.2024 представник позивача адвокат Щавінський К.С. звернувся в суд із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду, в якій просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.12.2019, без урахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, вчинених на виконання рішення ВОАС від 17.04.2023 у справі № 120/162/23;

- постановити по даному факту окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, прав та інтересів позивача;

- встановити в окремій ухвалі термін для її виконання;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 25.01.2024 розгляд заяви представника позивача вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.

Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання письмових пояснень на заяву представника позивача, подану відповідно до статті 383 КАС України, та доказів виконання судового рішення.

30.01.2024 відповідач подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що 12.05.2023 до військової частини надійшло роз`яснення Директорату стратегічного планування, координації політики та євроінтеграції Міністерства соціальної політики України від 05.04.2023 № 1029/0/290-23/51, у якому зазначено, що відповідно до статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з січня 2015 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового соціального страхування на відповідних рік.

Відповідно до розрахунків проведених фінансовою службою військової частини та зазначених у довідці від 14.09.2023 № 496, сума індексації, що полягає виплаті за період з 01.03.2018 по 12.12.2019 згідно рішення суду, становить 0 гривень 0 копійок.

Відтак, на думку відповідача, військова частина НОМЕР_1 своєчасно та в повному обсязі виконала рішення ВОАС від 17.04.2023 у справі № 120/162/23.

Вирішуючи заяву представника позивача, суд керується такими мотивами.

Згідно із частинами 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, статтею 383 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних норм встановлено, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі й приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2023, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.12.2019 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, з урахуванням проведених виплат.

15.08.2023 Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 26.06.2023 № 120/162/23.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2023 № 496, виданої на виконання вимог рішення суду від 17.04.2023 по нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.12.2019 відповідно вимог абзацу 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, нарахуванні індексації ОСОБА_1 становить 0 грн 0 коп.

Військова частина НОМЕР_1 , в свою чергу зазначила, що 12.05.2023 до військової частини надійшло роз`яснення Директорату стратегічного планування, координації політики та євроінтеграції Міністерства соціальної політики України від 05.04.2023 № 1029/0/290-23/51, у якому зазначено, що відповідно до статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з січня 2015 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового соціального страхування на відповідних рік.

Також директорат стратегічного планування координації політики та євроінтеграції Мінсоцполітики надав умовний приклад розрахунку суми індексації грошового забезпечення у разі підвищення посадового окладу у березні 2018 року.

Тому, відповідно до розрахунків проведених фінансовою службою військової частини та зазначених у довідці від 14.09.2023 № 496, сума індексації, що полягає виплаті за період з 01.03.2018 по 12.12.2019 згідно рішення суду, становить 0 гривень 0 копійок.

Суд критично оцінює покликання відповідача на роз`яснення Директорату стратегічного планування, координації політики та євроінтеграції Міністерства соціальної політики України від 05.04.2023 № 1029/0/290-23/51, як на підставу невиконання рішення суду, що набрало законної сили, з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів справи рішення ВОАС, яким задоволено вимоги ОСОБА_1 постановлено 17.04.2023.

Військова частина, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу від 27.06.2023.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та долучених доказів, постановою від 17.07.2023 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2023 залишив без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до ухваленої судом апеляційної інстанції постанови, колегія суддів зазначила, що судом першої інстанції правильно зазначено, що починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абзаців 3, 4, пункту 5 Порядку № 1078 має виплачуватися у фіксованому розмірі до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що необхідно зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.12.2019 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

В контексті цього суд зазначає, що Верховний Суд у своїй практиці у подібних правовідносинах неодноразово вказував, що повноваження державних органів стосовно індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а, від 28.09.2022 у справі №560/3965/21.

Щодо роз`яснень Директорату стратегічного планування, координації політики та євроінтеграції Міністерства соціальної політики України № 1029/0/290-23/51 від 05.04.2023, варто зауважити, що вони носять інформаційний характер, та не можуть змінювати судове рішення, яке набрало законної сили.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з ч. 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно з ч. 5 статті 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Тому на виконання приписів ч. 5 статті 249 КАС України слід встановити Військовій частині НОМЕР_1 місячний строк з дати отримання копії окремої ухвали для повідомлення суду про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Поряд з цим суд не вбачає підстав для задоволення вимог заяви в частині зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, адже заява подана представником позивача саме в порядку визначеному статтею 383 КАС України, яка передбачає форму здійснення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом постановляння окремої ухвали у випадку визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Крім того, суд вважає, що достатнім способом захисту прав позивача у розглядуваному випадку є саме окрема ухвала, постановлена за наслідками розгляду заяви представника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 248, 249, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Щавінського К.С., подану у порядку статті 383 КАС України, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , вчинених на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №120/162/23, після набрання рішенням суду законної сили.

Направити окрему ухвалу до Військової частини НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України, встановлених у цій ухвалі, шляхом нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.12.2019 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, з урахуванням проведених виплат, на виконання рішення ВОАС від 17.04.2023 у справі № 120/162/23

Встановити строк для надання відповіді щодо вжитих заходів протягом 30-ти днів з дня отримання цієї ухвали.

В задоволенні решти вимог заяви, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович