Справа № 280/7011/23
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 лютого 2024 року (11 год. 40хв.)Справа № 280/7011/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Власов В.В.,

представників сторін:

позивача- Логачов В.В.,

відповідача Боярська В.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, прийняті ГУ ДПС у Запорізькій області:

№ 1 від 08.06.2023 року на суму 35 580, 00 грн;

№ 1 від 08.06.2023 року на суму 29 181, 00 грн;

№ 1 від 08.06.2023 року на суму 6 800, 00 грн;

№ 1 від 08.06.2023 року на суму 1 020, 00 грн.

Позивач вимоги мотивував тим, що у наказі ГУ ДПС у Запорізькій області відсутні будь-які посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, відтак призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача є незаконним. При цьому порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої перевірки. Також позивач звертав увагу на те, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), перевірка ж даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. Крім того, вважає не доведеними виявлені під час перевірки порушення. З даного приводу зазначає, що реалізація вказаних товарів не здійснювалась, тому порушення є не доведеним. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач заперечуючи вимоги адміністративного позову зазначив, що фактична перевірка проведена на підставах, визначених пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі- ПК України), у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, тому порушень щодо призначення перевірки та порядку її проведення відсутні. Вказує, що в акті перевірки чітко викладені порушення, які є доведеними та позивачем жодним доказом не спростовані. Зазначає, що з огляду на встановлені під час перевірки порушення до позивача правомірно застосовано штрафні санкції згідно з податковими повідомленнями-рішеннями. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 30.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 01.01.2024 прийнято рішення по перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання на 22.01.2024.

Протокольною Ухвалою суду від 22.01.2024 відкладено підготовче засідання на 05.02.2024.

Ухвалою суду від 05.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.02.2024.

19.02.2024 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд судом встановлено наступне.

До ГУ ДПС у Запорізькій області надійшли листи від ДПС України №4909/6/99-00-09-02-01-06 від 27.02.2023, № 6194/7/99-00-09-02- 01-07 від 23.03.2023, № 7176/7/99-00-09-02-01-07 від 03.04.2023 із додатками (а.с.67-69) на підставі яких було здійснено аналіз наявної у податкового органу інформації в тому числі відносно позивача. Тому в межах виконання покладених на контролюючий орган функцій, при відпрацюванні суб`єктів господарювання, в тому числі позивача управлінням контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Запорізькій області було надано пропозицію про організацію проведення фактичною перевірки позивача.

Згідно Наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 26.042023 №591-п проведено перевірку позивача з 26.04.2023 тривалістю 10 діб за період діяльності з 27.02.2023 по день закінчення фактичної перевірки на підставі ст. 19-1, ст.20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами ), ст.16 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, доповідної записки від 24.04.2023 №1192вн.

Доповідна записка від 24.04.2023 №1192вн (а.с.66) чітко зазначає підставу із посиланням на норми законодавства та листи від ДПС України №4909/6/99-00-09-02-01-06 від 27.02.2023, № 6194/7/99-00-09-02- 01-07 від 23.03.2023, № 7176/7/99-00-09-02-01-07 від 03.04.2023, які надійшли до ГУ ДПС у Запорізькій області, на підставі яких було здійснено аналіз наявної у податкового органу інформації в тому числі відносно позивача. Зокрема листи ДПС України містили лист Української асоціації виробників тютюнових виробів «Укртютюн» від 23.02.2023 №17/32 щодо точок роздрібної торгівлі з ознаками незаконно вироблених та/або ввезених в Україну тютюнових виробів (а.с.67-68). Зокрема відповідачем долучений додаток до цього листа із адресою позивача (а.с.94).

Наказ на перевірку від 26.04.2023 №591-п та направлення на перевірку від 26.04.2023 №866 були вручені ОСОБА_1 26.04.2023, що підтверджується особистим підписом позивача на направленні на перевірку.

02.05.2023 року ГУ ДПС у Запорізькій області за адресою м. Запоріжжя, вул. Історична, 22 було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами.

11.05.2023 ФОП ОСОБА_1 було отримано Акт № 778/08/01/09/ НОМЕР_1 від 08.05.2023 про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами (далі - Акт).

19.05.2023 року було подано заперечення до акту перевірки.

Заперечення були розглянуті та надана відповідь листом від 06.06.20203 року №21904/6/08-01-07 в якому ГУ ДПС не було прийнято до уваги заперечення ФОП ОСОБА_1 на акт перевірки.

09.07.2023 року ФОП ОСОБА_1 було отримано наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 1 від 08.06.2023 року яким було встановлено порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" п. 226.11 ст. 226 ПК України та застосовано штрафні санкції на суму 35 580, 00 грн, а саме за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка;

№ 1 від 08.06.2023 року яким було встановлено порушення п. 221.3 ст. 221 ПК України ст. 11-1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та застосовано штрафні санкції на суму 29 181, 00 грн, а саме за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів;

№1 від 08.06.2023 року яким було встановлено порушення ч. 6 ст. 15-3 Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та застосовано штрафні санкції на суму 6 800, 00 грн, а саме продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, що дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, які мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів;

№1 від 08.06.2023 року яким було встановлено порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України та застосовано штрафні санкції на суму 1 020, 00 грн, а саме ненадання в повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

15.06.2023 року позивачем до ДПС України було подано скаргу.

Рішенням ДПС України від 10.08.2023 року № 22100/6/99-00-06-03-02-06, яке отримано позивачем 14.08.2023 року, в задоволенні скарги було відмовлено.

Позивач вважає, що зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправним та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до абзацу другого ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної Законами України.

Пункт 75.1 статті 75 ПК України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пункту 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Положеннями підпункту 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України врегульовано, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: (..) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Щодо підстава проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Як вбачається із наказу про проведення фактичної перевірки від 26.04.2023 №591-п, підставою для його прийняття стала доповідна записка начальника управління контролю за підакцизними товарами від 24.04.2023 №1192вн.

Доповідна записка, як підстава, яка підпадає під дію підпунктів 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 №820/4891/18.

У постановах від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18), від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, від 05.11.2018 у справі № 803/988/17, від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16), від 20.03.2018 у справі № 820/4766/17) Верховний Суд зазначав, що п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

(1) наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

(2) здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Поряд з цим у постановах від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, від 19.11.2020 у справі № 160/7971/19, від 17.12.2020 у справі № 520/12028/18 Верховний Суд указував про необхідність зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, окрім звичайного посилання на норму, що регулює питання її призначення, також конкретні фактичні підстави її призначення. У вказаних справах зроблено висновок, що контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

Окрім цього, Верховний Суд у постановах від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а та від 21.12.2022 у справі № 500/1331/21, звернув увагу на те, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього п. 81.1 ст. 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень, суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

У ході розгляду справи судом встановлено, що у доповідній записці від 24.04.2023 №1192вн (а.с.66) та листах ДПС України є посилання на лист Української асоціації виробників тютюнових виробів «Укртютюн» від 23.02.2023 №17/32 щодо точок роздрібної торгівлі з ознаками незаконно вироблених та/або ввезених в Україну тютюнових виробів (а.с.67-68). У додатку до цього листа чітко визначена адреса позивача (а.с.94).

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку про те, що у оскаржуваному наказі зазначені як юридичні (елемент підстав для проведення перевірки) так і фактичні підстави (сукупність обставин, що характеризують (зумовлюють) юридичну підставу) для призначення до проведення фактичної перевірки контролюючим органом.

Щодо періоду проведення перевірки, суд зазначає наступне.

В той же час, як вбачається з наказу про проведення перевірки, наказано провести фактичну перевірку з 26.04.2023 тривалістю 10 діб за адресою: м.Запоріжжя, вул. Історична, 22. Перевірку наказано провести за період діяльності з 27.02.2023 року по день закінчення фактичної перевірки.

Аналізуючи положення ст.ст.75, 80 ПК України, слід дійти висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.

Однак, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Проте, слід зазначити, що під час фактичної перевірки, яка була призначена 26.04.2023 року та проведена з 26.04.2023 року по 05.05.2023 року, жодних документів за попередні періоди не перевірялися відповідачем, так як жодного документа за попередні періоди позивачем надано не було.

Крім того, неправильне визначення охопленого перевіркою періоду діяльності не вплинуло на результат проведеної перевірки, тому суд не вважає даний аргумент достатнім для скасування результатів перевірки.

Стосовно виявленого правопорушення, а саме: роздрібної торгівлі алкогольними напоями на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта громадського харчування, а саме: реалізовано сидр «Ананас» об`ємом 0,5 л у пластиковому келиху на розлив для споживання на місці за ціною 23,50 грн. (з урахування вартості келиха). Будь-якого документального підтвердження щодо наявності статусу суб`єкта громадського харчування до перевірки не надано.

Позивач зазначає, що реалізація вказаних товарів не здійснювалась.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів №481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі - Закон №481/95-ВР), роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Згідно абз.14 ст.1 Закону №481/95-ВР місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

За абз.14 ст.15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ст.15-3 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) з універсальним асортиментом товарів.

Термін підприємство громадського харчування наведено в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року №219 (далі - Правила № 219).

За п.п.1.5-1.6 Правил №219, заклади (підприємства) ресторанного господарства (РГ) поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) РГ та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Згідно статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення вимог статті 15-3 цього Закону, а саме, за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу закладу громадського харчування, до такого суб`єкта застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 6800 грн.

Стверджуючи про вчинення позивачем порушення ст.15-3 Закону №481/95-ВР, в акті фактичної перевірки контролюючим органом зафіксовано факт продажу алкогольних напоїв на розлив, разом із тим друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення закріпленого в статті 15-3 Закону №481/95 - споживання таких напоїв на місці, не відображена та не задокументована.

В акті не зазначено про споживання придбаної алкогольної продукції на місці, не відображено інформації щодо наявності будь-яких спеціально обладнаних місць для споживання алкогольних напоїв, одразу після їх придбання (столи, стільці).

Тобто, в спірному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.03.2019 року у справі №818/3895/15.

Судом встановлено наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2201426 від 27.10.2022, термін дії до 31.10.2023 (а.с.79 додаток до ліцензії, про що зазначено і в акті перевірки)

Враховуючи наявність у позивача ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та недоведеність з боку відповідача належними доказами складу правопорушення, тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №1 від 08.06.2023 року, яким було встановлено порушення ч. 6 ст. 15-3 Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та застосовано штрафні санкції на суму 6 800, 00 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно виявленого правопорушення, а саме: зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.

Позивач у позовній заяві з цього приводу зазначається, що товар з назвою «Serbetli» та «Jibiar» нею не зберігався, інших підстав не зазначено.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як передбачено у частині 4 статті 11 Закону №481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

При цьому, п. п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно із підпунктом 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 ПК України суми податку з урахуванням мінімального акцизного податкового зобов`язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби та ставок податку, діючих відповідно до норм цього Кодексу, виробниками тютюнових виробів сплачуються до бюджету протягом п`ятнадцяти робочих днів після отримання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання податкової декларації. Якщо зазначений строк припадає на день наступного бюджетного року, сума акцизного податку сплачується виробникам тютюнових виробів до закінчення бюджетного року, в якому отримані марки.

За правилами пункту 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

У відповідності до пункту 226.8 статті 226 ПК України кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки. На марку акцизного податку на сигарети, цигарки та сигарили додатково наноситься кількість штук у пачці (упаковці). Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ - тютюн імпортний, ТВ - тютюн вітчизняний) у кількісному виразі.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (пункт 226.3 статті 226 ПК України).

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані, зокрема, алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; сигарети, цигарки та сигарили, що вироблені після 1 січня 2021 року, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку.

Водночас пунктом 226.11 статті 226 ПК України забороняється ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Частиною 2 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

На підставі аналізу зазначених правових норм, відповідальність у вигляді штрафу законодавством встановлена за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. При цьому немаркованими вважаються тютюнові вироби, за які не було сплачено або було сплачено не в належному розмірі акцизний податок, або кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку.

В підтвердження того, що товар з назвою «Serbetli» та «Jibiar» позивачем зберігався у місці їх реалізації, відповідач надає суду фотознімки, які є додатком до акту фактичної перевірки, з яких вбачається наявність на місці реалізації, де здійснює свою діяльність позивач, тютюнових виробів з назвою «Serbetli» за ціною 110,00 грн та «Jibiar» за ціною 130,00 грн. без марок акцизного податку. Зокрема, актом зняття залишків тютюнових виробів без марок акцизного податку, який також є додатком до акту перевірки та який підписаний позивачем із зауваженням про не проведення ним інвентаризації, також зафіксований факт наявності на реалізації і зберіганні тютюнових виробів з назвою «Serbetli» за ціною 110,00 грн. та «Jibiar» за ціною 130,00 грн. без наявності марок акцизного податку.

З приводу не проведення інвентаризації суд зазначає, що це не єдиний доказ який міг би спростувати встановлено правопорушення, а жодних первинних документів (це є облік товарних запасів, який ведеться на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів ФОП), позивач не надав, тому суд не вважає наведений позивачем аргумент достатнім та таким, що спростовує виявлене правопорушення, як і не довів свій аргумент з приводу відсутності такого товару.

З огляду на викладене вище, суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення абз. 3, ч. 4 т. 11 Закону № 481. Відповідно і податкове повідомлення-рішення № 1 від 08.06.2023 є обгрунтованим та не підлягає скасуванню.

Стосовно виявленого правопорушення, а саме: позивачем було реалізовано одну пачку сигарет «Ротманс демі сільвер 4» за ціною 81,00 грн. при встановленій максимальній роздрібній ціні з урахуванням акцизного податку 77,00 грн (ціна яка зазначена на пачці виробником 73,33 грн, дата виробництва 16.01.2023), чим порушено вимоги п.221.3 ст.221 ПК України.

Позивач зазначає, що реалізація вказаних товарів не здійснювалась. В акті відсутні будь -які матеріали, що підтверджують проведення контрольної розрахункової операції, не зазначено, про повернення товару ФОП, а коштів працівникам ДПС.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України максимальні роздрібні ціни - це ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до п. 221.3 ст. 221 ПК України за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Отже зі змісту наведеного вбачається, що продаж тютюнових виробів у місці їх торгівлі може здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, збільшеними на суму акцизного податку, що в нашому випадку складає 77,00 грн. (ціна яка зазначена на пачці виробником 73,33 грн. + 3,67 сума акцизного податку) .

Судом встановлено, що позивач має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами №2201471 від 27.10.2022, термін дії з 31.10.2022 до 31.10.2023.

Під час проведення перевірки, представниками контролюючого органу були зняти залишки тютюнових виробів, які знаходились на реалізації у магазині за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює діяльність позивач та складено відповідний акт, який є додатком до акту перевірки, в переліку якого наявний тютюновий виріб сигарет «Ротманс демі сільвер 4» ціна за одиницю якого складає 81,00 грн.

Даний перелік товарів підписаний позивачем із зауваженнями, що перелік не є точним, при цьому суд погоджується з відповідачем, що позивач не зазначає в чому саме полягає неточність вартості товару зазначеного в цьому переліку, не надає жодного первинного документа який би спростував виявлене правопорушення.

Також у підтвердження реалізації позивачем сигарет «Ротманс демі сільвер 4» за ціною 81,00 грн та в підтвердження ціни яка зазначена на пачці виробником цих сигарет - 73,33 грн, дати виробництва 16.01.2023, відповідач надає фотознімки з місця проведення фактичної перевірки, які зазначені в акті фактичної перевірки як додаток до акту.

Отже відповідачем доведено факт того, що у позивача в місці торгівлі, а саме в магазині за адресою: АДРЕСА_2 була наявна на реалізації пачка сигарет «Ротманс демі сільвер 4», за ціною 81,00 грн, що є вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником, а саме 77,00 грн.

Стосовно аргументу позивача щодо відсутні матеріалів, що підтверджують проведення контрольної розрахункової операції, суд зазначає, що жодний розрахунковий документ позивачем під час перевірки не надавався, доказів які б підтвердили відсутність факту реалізації товару (облік надходження та реалізації товарів на підставі первинних документів), а ні під час перевірки, а ні суду надано не було, тому суд вважає даний аргумент позивача безпідставним.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення рішення № 1 від 08.06.2023 є обґрунтованим.

Щодо не надання позивачем у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, суд зазначає наступне.

Як стверджує позивач, ним до перевірки було надано наступні документи: виписку про реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , Ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1 та Ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Вказані документи зазначені в акті перевірки. Що стосується надання інших документів, то було письмово зазначено, що по-перше, для їх надання немає підстав, оскільки перевірка призначена необґрунтовано без достатніх на то підстав, по-друге, було зазначено, що документи ФОП знаходяться за місцем державної реєстрації і їх надання потребує додаткового часу.

В подальшому на запит відповідач про надання документів до перевірки який отриманий ОСОБА_1 02.05.2023 про що свідчить її підпис (а.с.72), 10.05.2023 року, на адресу ГУ ДПС позивачем було надіслано лист, що запит ДПС не містить номера та дати складання. Вимоги запиту стосувались надання документів щодо трудових відносин ФОП, щодо отримання статусу закладу громадського харчування, щодо виписок по банківським рахункам, які виходили за межі предмету перевірки, так як перевірка проводилась з питань дотримання вимог законодавства щодо обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п.85.2. ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Тобто після початку проведення перевірки у позивача виникає обов`язок надання контролюючому органу всіх документів з питань предмету перевірки.

При цьому неподання або несвоєчасне подання до контролюючого органу документів при здійсненні податкового контролю має наслідком застосування до платника податків відповідальності у вигляді штрафу.

Отже надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, це не право позивача, а прямий обов`язок суб`єктів господарювання.

Більш того, що сам позивач підтвердив факт ненадання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, відмовляючи листом на запит відповідача.

Відповідно до п.121.1. ст. 121 ПК України, ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом (п.85.2. ст.85), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення рішення № 1 від 08.06.2023 є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 1 від 08.06.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний,166 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23.02.2024.

Суддя О.В. Конишева