Справа № 160/30844/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
24 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 04.12.2023 року, позивач просить:
Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, що відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, із зазначенням відомостей щодо наявності/відсутності у позивача та відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі); доказів сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.
На виконання ухвали суду від 01.12.2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Левикіна В.Є., 04.12.2023 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням відомостей щодо наявності у позивача, представника позивача та відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), разом з доказами сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Крім того, до заяви про усунення недоліків позовної заяви від 04.12.2023 року, надано уточнений позов, в якому позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано позивачем та представником відповідача 14.12.2023 року, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 29.04.2008 р. є власником житлового будинку літ. «А1» з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 269,5 кв.м., житлова площа 108,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2014 року по справі №2-175/96/14 позов про розподіл спільного майна подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку розподілу майна, набутого в період шлюбу право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

06.04.2020 року на підставі даних ДПС України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ГУ ДПС у Дніпропетровській області було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №0-0417, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2019 рік на суму 9357,95 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте, поштове відправлення, яким воно надсилалося, повернуто до контролюючого органу 27.07.2020 року з відміткою поштового відділення про закінчення встановленого терміну зберігання.

07 листопада 2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом №74627/6/04-36-24-13-13 надало відповідь на заяву позивача від 18.09.2023 року, яким повідомило, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України платник є власником: житлового будинку загальною площею 269,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу в автоматичному режимі сформовані податкові повідомлення рішення форми «Ф» з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010200) № 1-0417 від 30.06.2022 за 2021 рік на суму 13 455,00 грн, № 0-0417 від 09.03.2021 за 2020 рік на суму 10 591,33 грн та № 0-0417 від 06.04.2020 за 2019 рік на суму 9357,95 грн. В ході проведення звірки встановлено, що громадянину ОСОБА_1 згідно рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області № 2-175/96/14 від 17.01.2014 року належить 1/3 права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, загальна площа частки об`єкта у праві власності ОСОБА_1 складає 89,83 кв. м., що не перевищує пільгову площу, визначену ст. 266 ПКУ. На підставі приписів ст. 266 ПКУ податкові повідомлення рішення форми «Ф» з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010200) № 1-0417 від 30.06.2022 за 2021 рік на суму 13 455,00 грн та № 0-0417 від 09.03.2021 за 2020 рік на суму 10 591,33 грн скасовані (відкликані).

14 листопада 2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом №75821/6/04-36-24-13-08 надало відповідь на адвокатський запит від 08.11.2023 року, яким повідомило, що за даними інформаційно-комунікаційної системи податкового органу ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС (Придніпровська ДПІ), як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у власності якого є житловий будинок загальною площею 269,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи вимоги пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ, контролюючим органом, ОСОБА_1 сформоване податкове повідомлення рішення форми «Ф» (далі-ППР) від 06.04.2020 №0-0417 на суму 9357,95 грн за 2019 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за вищезазначений об`єкт нерухомого майна, яке з розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на податкову адресу. Згідно повернутого до контролюючого органу корінця рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення лист платником не отримано.

Незгода ОСОБА_1 з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 06.04.2020 р. №0-0417 стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (далі - ПК України) податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

Відповідно до статті 14 ПК України:

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (пп.14.1.39 п.14.1);

житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень («а» пп.14.1.129.1 п.14.1);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (пп.14.1.156 п.14.1).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено положеннями статті 266 ПК України.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України).

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).

За змістом пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 вказаної статті ПК України визначено, що базою оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Приписами п.266.4 ст.266 ПК України визначено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, згідно з пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України).

При цьому, відповідно до пп.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України).

З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що пільга зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у силу пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України, полягає у зменшенні бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, зокрема, на 120 кв. метрів для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу на праві приватної власності з 29.04.2008 року належить об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 269,5 кв.м.

Відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2014p. по справі №2-175/96/14 за позовом дружини позивача про поділ спільного майна подружжя, суд ухвалив рішення про задоволення позову та визнав за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а також визнано за ОСОБА_1 в порядку розподілу майна, набутого в період шлюбу право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 Рішення суду набрало законної сили 28.01.2014р.

Отже враховуючи, що податкове повідомлення-рішення №0-0417 від 06 квітня 2020 року прийнято після того, як за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2014p. по справі №2-175/96/14 за позивачем визнано право власності на частину житлового будинку, яка за площею не перевищує встановлену ПК України площу у розмірі 120 кв. метрів, а становить 89,83 кв. м., тому суд не приймає до уваги та відхиляє доводи відповідача про правильність нарахування ним податкового зобов`язання, та правильне застосування вимог ст.266 ПК України щодо належності позивачу на праві власності об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 в цілому (1/1), оскільки такі спростовуються рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2014p. по справі №2-175/96/14 та не заперечується і самим відповідачем в листі №74627/6/04-36-24-13-13 від 07.11.2023 року.

З огляду на вказане, суд робить висновки про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №0-0417 від 06 квітня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на таке.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у загальному розмірі 1 073,60 грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0-0417 від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 стосовно податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 9 357,95 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.17-А, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева