Справа № 440/13532/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа №440/13532/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Бассараб Б.Г.,

від відповідача Мірошниченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до 2-ого територіального управління внутрішнього аудиту про визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту про визнання протиправними дій та скасування рішення, у якому позивач просив:

визнати безпідставними та такими, що не ґрунтуються на аудиторських доказах висновки Північно-Східного ТУВА в аудиторському звіті №234/1/31/22 про основні проблеми і порушення в організації забезпечення пально-мастильними матеріалами військ, залучених до операції Об`єднаних сил, та незаконні витрати пального на техніці;

визнати безпідставними та такими, що є некоректними, нереальними для провадження, нечітко сформульовані та не містять очікуваний результат їх впровадження пропозиції №№ 1, 5, 14-15 Північно-Східного ТУВА в аудиторському звіті №234/1/31/22;

визнати протиправними дії Північно-Східного ТУВА щодо внесення до аудиторського звіту №234/1/31/22 висновків, які не ґрунтуються на аудиторських доказах та є безпідставними, та внесення пропозицій №№ 1, 5, 14-15, що є некоректними, нереальними для провадження, не чітко сформульовані та не містять очікуваний результат їх впровадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що результатами проведеного відповідачем аудиту стану фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.04.2018 по 31.03.2021, викладених в аудиторському звіті від 28.05.2021 №234/1/31/22, суперечать та не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству, є незаконними та необґрунтованими.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 3, а.с. 226-235/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що висновки аудиту відповідають фактичним обставинам справи та не підлягають оскарженню до суду. При цьому представник відповідача звертав увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.10.2020 у справі №808/1422/17, від 23.10.2020 у справі №420/6719/18.

3. Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у відповіді на відзив наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що висновок аудиту не відповідає вимогам підзаконних нормативно-правових актів, якими урегульовано порядок призначення та проведення аудиту у Збройних Силах України /т. 4, а.с. 60-64/.

У підготовчому засіданні 11.01.2022 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 провадження у справі зупинено до припинення строку дії воєнного стану в Україні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 06.02.2024 на підставі статті 52 КАС України замінено відповідача у справі на 2 територіальне управління внутрішнього аудиту, оскільки відповідно до Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.06.2022 №Д-141/ДСК Північно-Східне територіальне управління внутрішнього аудиту реформовано у 2 територіальне управління внутрішнього аудиту /т. 4, а.с. 135/.

Представник позивача у судовому засіданні 06.02.2024 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у квітні - травні 2021 року проведено аудиторське дослідження з метою оцінки діяльності військової частини НОМЕР_1 щодо організації забезпечення паливно-мастильними матеріалами військ, залучених до операції Об`єднаних сил, та організації речового забезпечення, дослідження інших ризикових напрямків фінансово-господарської діяльності за період з 01.04.2018 по 31.03.2021, за результатами якого 28.05.2021 складено аудиторський звіт №234/1/31/22.

За результатами досліджень встановлено існування ризиків нормативного регулювання, що створює передумови щодо незаконного та неефективного використання матеріальних цінностей. Зокрема, дослідженням організації забезпечення пально-мастильними матеріалами військ, залучених до операції Об`єднаних сил, встановлено основні проблеми та порушення щодо:

- нормативно-правового врегулювання діяльності служби ПММ в частині забезпечення пально-мастильними матеріалами в умовах особливого періоду;

- нормативно правового врегулювання норм витрат пального при використанні військової техніки;

- контролю з боку командування та відповідальних посадових осіб військової частини за ефективним витрачанням ПММ та його збереженням.

За результатами проведеного аудиторського дослідження в аудиторський звіт від 28.05.2021 №234/1/31/22 аудиторською групою винесено пропозиції, в тому числі:

пропозиція №1.5 - в термін до 28.06.2021 прийняти відповідне управлінське рішення щодо відшкодування втрат, що були допущені внаслідок безпідставного завищення обсягів послуг з харчування на загальну суму 167670,73 грн;

пропозиція №5 - в термін до 28.0.62021 прийняти рішення щодо безпідставного списання ПММ на суму 412527,61 грн та забезпечити його відшкодування;

пропозиція №14 - в термін до 28.0.62021 прийняти рішення за фактом списаного в нестачу дизельного пального 94990435,29 грн (8,37 грн/1 кг), яке рахувалося за бухгалтерським обліком військової частини НОМЕР_2 в кількості 11348917 кг;

пропозиція №15 - в термін до 28 червня 2021 року прийняти рішення щодо повернення до обліку невідшкодованої нестачі на загальну суму 370070,44 грн (ПП НВФ Валдай Плюс), яка рахувалась за розформованою військовою частиною НОМЕР_2 та не була передана військовій частині.

Відповідно до пункту 11 розділу XI Порядку проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475 (далі - Порядок №475) позивач листом від 09.06.2021 № 1546/32/15/2/1038 /т. 3, а.с. 69-77/ надав на адресу Північно-Східного ТУВА коментарі до згаданого вище аудиторського звіту, які листом Північно-Східного ТУВА від 17.06.2021 №234/1/932 визнано необґрунтованими /т. 3, а.с. 78-99/.

Не погодившись з висновками та пропозиціями вищевказаного звіту в частині пропозицій №№ 1, 5, 14-15, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Внутрішнім контролем є комплекс заходів, що застосовуються керівником для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Внутрішнім аудитом є діяльність, спрямована на удосконалення системи управління, внутрішнього контролю, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та яка передбачає надання незалежних висновків і рекомендацій. Для здійснення внутрішнього аудиту розпорядник бюджетних коштів в особі керівника утворює самостійний структурний підрозділ внутрішнього аудиту, що є підпорядкованим і підзвітним безпосередньо такому керівнику.

Основні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту та порядок утворення підрозділів внутрішнього аудиту визначаються Кабінетом Міністрів України. Організаційно-методологічні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту визначаються Міністерством фінансів України, яке забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державного внутрішнього фінансового контролю, у тому числі здійснює оцінку функціонування систем внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту.

Механізм утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та питання їх діяльності визначені Порядком здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.2011 №1001 (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку у державному органі для здійснення внутрішнього аудиту утворюється як самостійний підрозділ - структурний підрозділ внутрішнього аудиту.

Стандарти внутрішнього аудиту затверджені наказом Міністерства фінансів України 04.10.2011 №1247 (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Підпунктами 3, 4, 7, 8 пункту 7 розділу ІІІ згаданих Стандартів визначено, що офіційним документом проведеного внутрішнього аудиту є аудиторський звіт, який містить: резюме - стислий виклад основних висновків та рекомендацій; основну частину - цілі, обсяг і результати виконання аудиторського завдання; висновки та рекомендації.

Аудиторський звіт має бути точним (без помилок та викривлень), об`єктивним (усі висновки підтверджуються аудиторськими доказами), чітким (зрозумілим та логічним), стислим (містити інформацію по суті), вичерпним (містити висновки до всіх питань аудиторського завдання) та своєчасним (підготовленим у визначені терміни).

Висновки в аудиторському звіті містять обґрунтовані підсумки за результатами аналізу та оцінки зібраних даних відповідно до питань внутрішнього аудиту. Відповідно до цілей внутрішнього аудиту складається загальний висновок. Перед його складанням остаточно оцінюється аргументованість тверджень й аудиторських доказів.

Рекомендації за результатами внутрішнього аудиту мають містити конструктивні пропозиції щодо вдосконалення тих аспектів діяльності, стосовно яких проводився внутрішній аудит. Рекомендації мають базуватися на висновках, бути адекватними, конкретними, реальними для впровадження, чітко формулюватись та містити очікуваний результат їх впровадження (оцінку їх можливого впливу на діяльність установи).

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується перевірки обґрунтованості висновків внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 .

У силу частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2020 у справі №808/1422/17, від 23.10.2020 у справі №420/6719/18 розглядав питання можливості оскарження підконтрольною установою висновків внутрішнього аудиту та звернув увагу на таке.

Право на звернення до суду за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності військової частини може бути реалізоване, якщо права, свободи чи законні інтереси особи порушені. Таке право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом (право на звернення за судовим захистом) як суб`єктивне процесуальне право наявне тільки в конкретних осіб у конкретних справах за наявності відповідних передумов та умов.

Обов`язковою ознакою рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до суду, є те, що воно безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єкта відповідних правовідносин і має обов`язковий характер. Норми підзаконних нормативно-правових актів Міністерства оборони України, якими регулюється діяльність управлінь внутрішнього аудиту, надають рекомендаціям, наведеним у Звіті обов`язковий характер за певних умов. З метою правильного вирішення спорів цієї категорії судам необхідно виходити не лише з положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.09.2011 №1001 "Деякі питання утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", яка визначає основні засади проведення внутрішнього аудиту, але й оцінювати реальні наслідки для підконтрольних установ, ураховуючи особливості нормативного регулювання в конкретній сфері державного управління.

Суд враховує, що наказом Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475 "Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України" виконання завдань з проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України покладено на Службу внутрішнього аудитуМіністерства оборони України, яка складається з Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України та підпорядкованих йому територіальних підрозділів внутрішнього аудиту /т. 3, а.с. 133-175/.

Пунктом 6 згаданого Наказу визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 14.11.2012 №753 "Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України (зі змінами)".

Відповідно до пункту 7 розділу ХІ Порядку №475 рекомендації за результатами внутрішнього аудиту мають містити конструктивні пропозиції щодо вдосконалення тих аспектів діяльності, стосовно яких проводиться внутрішній аудит.

Рекомендації мають базуватися на висновках, бути адекватними, конкретними, реальними для впровадження, чітко сформулюватись та, по можливості, містити очікуваний результат їх впровадження (оцінку їх можливого впливу на діяльність Установи, органу/органів управління, Міноборони).

Рекомендації повинні:

залишити способи проведення змін на рішення керівника Установи та відповідальних за діяльність осіб, а у разі, коли такі способи визначені законодавством або є очевидними - включати алгоритм (механізм) їх застосування;

бути диференційовані за рівнями та виконавцями.

Рекомендації (пропозиції) в аудиторських звітах мають стосуватися діяльності Установи, в якій проводився внутрішній аудит, та/або підпорядкованих їй Установ - у разі їх наявності.

Рекомендації (пропозиції), що стосуються органів, вищих ніж досліджена Установа, до аудиторського звіту не включаються. Зазначені рекомендації (пропозиції) включаються до доповіді директору Департаменту про результати внутрішнього аудиту, та за його рішенням до доповіді Міністру оборони України чи листа, адресованого відповідному органу управління.

Установи (органи управління) забезпечують та несуть відповідальність за повноту вжиття заходів реагування на результати аудиторських завдань відповідно до законодавства.

Отже, враховуючи положення пункту 7 Порядку проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оборони України 15.12.2020 №475, пропозиції (рекомендації), викладені у звіті органу внутрішнього аудиту, є обов`язковими до виконання, оскільки підконтрольний суб`єкт несе відповідальність за повноту вжиття заходів.

Водночас висновки управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, як органу внутрішнього аудиту, про порушення підконтрольним суб`єктом вимог законодавства є висновками тільки цього органу, зазначення яких в аудиторському звіті не суперечить чинному законодавству. Такі висновки аудиторського звіту, як і висновки на коментарі до цього звіту, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки аудиторського звіту, за позовом військовослужбовця, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності позивача були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності. У такому разі будуть наявні спірні відносини, що не виключають можливість звернення до суду, оскільки наявне право, яке підлягає судовому захисту.

Таким чином, висновки на коментарі до рекомендацій аудиторського звіту, як і висновки такого звіту, є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зумовлюють виникнення прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому можуть бути предметом спору.

Пунктами 1 - 4 Розділу ХІІ Порядку №475 визначено, що директор Департаменту забезпечує організацію здійснення моніторингу результатів впровадження рекомендацій (встановлює вимоги у внутрішніх документах з питань внутрішнього аудиту) для того, щоб упевнитися в тому, що відповідальні зі діяльність особи розпочали ефективні дії, спрямовані на їх виконання, або керівництво Установи взяло на себе ризик невиконання таких рекомендацій.

Моніторинг впровадження аудиторських рекомендацій передбачає здійснення внутрішніми аудиторами заходів щодо отримання інформації від відповідальних за діяльність осіб про результати реалізації аудиторських рекомендацій.

Моніторинг рекомендацій здійснюється Департаментом та територіальними підрозділами за визначеними для них суб`єктами внутрішнього аудиту: шляхом аналізу інформації Установ та органів управління про повноту впровадження (виконання) аудиторських рекомендацій, до яких додаються завірені в установленому порядку копії документів, що підтверджуються наведені дані; під час проведення в Установах окремих аудиторських завдань щодо впровадження (виконання) аудиторських рекомендацій; у ході планових та позапланових внутрішніх аудитів як дослідження одного з питань програми внутрішнього аудиту.

Керівник Установи, якому за результатами внутрішнього аудиту надано рекомендації (пропозиції), забезпечує :

виконання пропозицій, що передбачає: своєчасне і повне прийняття рішень щодо відшкодування збитків, усунення виявлених порушень і ризиків; відображення в бухгалтерському обліку і звітності виявлених та усунутих порушень; складання та подання звітності; здійснення моніторингу стану розгляду правоохоронними органами переданих матеріалів; ведення претензійної та позовної роботи; притягнення до відповідальності винних осіб;

впровадження рекомендацій, що передбачає здійснення ефективних дій, спрямованих на удосконалення системи управління (за винятком оперативного (бойового) управління Збройними Силами), внутрішнього контролю та управління ризиками для запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання фінансових, матеріальних та інших ресурсів, запобігання виникненню помилок чи інших матеріальних;

звітування перед вищим органом управління про стан впровадження рекомендацій (виконання пропозицій);

надання до територіального підрозділу або Департаменту інформаційної довідки про стан впровадження рекомендацій і виконання пропозицій в терміни, визначені в аудиторському звіті, та щокварталу до 20 березня, 20 червня та 20 грудня до повного впровадження рекомендацій і виконання пропозицій.

У довідці зазначаються: виконані заходи, що повинні підтверджуватися первинними, розпорядчими та іншими документами; економічний ефект від впровадження аудиторських рекомендацій; обґрунтовані пояснення про причини не впровадження рекомендацій; обґрунтовані пояснення про причини невпровадження рекомендацій (неповного чи несвоєчасного їх впровадження), невиконання пропозицій (неповного чи несвоєчасного їх виконання) та орієнтовні строки їх повного впровадження (виконання); рекомендації (пропозицій), що втратили актуальність та не потребують впровадження (виконання) або витрати на впровадження (виконання) яких перевищують очікуваний економічний ефект.

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІ Порядку №475 моніторинг здійснюється до повного впровадження (виконання) рекомендацій (пропозицій).

Якщо рекомендації (пропозиції втратили актуальність, минув строк позовної давності, відсутній механізм відшкодування, витрати на їх впровадження (виконання) перевищують очікуваний економічний ефект та з інших причин виконання їх неможливе, рішення про зняття їх з моніторингу приймається директором Департаменту за мотивованим поданням керівників територіальних підрозділів, начальників відділів Департаменту.

Аналізуючи вказані вище положення, суд дійшов висновку, що аудиторський звіт надає право вимагати від підконтрольної установи усунення встановлених органом внутрішнього аудиту порушень та одночасно передбачає обов`язок керівника підконтрольної установи таку вимогу виконати та забезпечити вжиття відповідних заходів реагування, направлених на усунення встановлених аудитом порушень.

Отже публічний інтерес у реалізації вимог аудиторського звіту полягає насамперед у вжитті заходів з відшкодування недонарахованих та невідшкодованих збитків, завданих державі, усунення інших наслідків порушень під час реалізації в Збройних Силах України державної політики, з питань виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Такий інтерес є спільним для всієї системи Збройних Сил України, побудованої на системі субординаційних відносин.

Таким чином, військові частини, як підконтрольні установи Збройних Сил України, не вправі брати на себе відповідальність за невиконання прямих обов`язків уповноважених суб`єктів, яким вони підпорядковані, та не можуть оскаржувати до суду наслідки внутрішнього аудиту, які узгоджуються зі спільним публічним інтересом усієї ієрархічно побудованої системи Збройних Сил України.

Водночас судження управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, як органу внутрішнього аудиту, про порушення підконтрольним суб`єктом вимог законодавства є висновками тільки цього органу, зазначення яких в аудиторському звіті не суперечить чинному законодавству.

Такі висновки аудиторського звіту, як і висновки на коментарі до цього звіту, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки аудиторського звіту, за позовом військовослужбовця, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності військової частини були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності. У такому разі будуть наявні спірні відносини, що не виключають можливість звернення до суду, оскільки наявне право, яке підлягає судовому захисту.

У справі, що розглядається, предметом розгляду є саме правовідносини між юридичними особами, одна з яких є підконтрольним суб`єктом та має виконувати розпорядження центрального органу виконавчої влади на підставі свого підпорядкування.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" (у редакції, чинній на дату складення оспорюваного аудиторського звіту) Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Абзацом 5 частини другої статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" визначено, що військові частини входять до загальної структури Збройних Сил України.

Суд зазначає, що центральний орган виконавчої влади з метою виконання завдання адміністративного керівництва Збройними Силами України встановив особливий порядок розгляду скарг на дії внутрішніх аудиторів та надані за результатами виконання аудиторських завдань рекомендації.

Так, розділом XVI Порядку №475 передбачено, що скарги в установленому законодавством порядку розглядаються:

на дії внутрішніх аудиторів територіального підрозділу - керівником територіального підрозділу;

на дії керівників територіальних підрозділів, внутрішніх аудиторів Департаменту - директором Департаменту;

на дії директора Департаменту - посадовою особою, визначеною Міністром оборони України.

Якщо за результатами розгляду скарги встановлено факт невідповідності офіційної документації, складеної за результатами здійснення внутрішнього аудиту, дійсному стану справ та/або недотримання Стандартів, що вплинуло на об`єктивність аудиторських висновків, директором Департаменту або начальником територіального підрозділу може призначатися додатковий або повторний внутрішній аудит.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2020 у справі №420/6719/18 звернув увагу на те, що правом на звернення до суду з адміністративним позовом щодо визнання незаконними та необґрунтованими порушень, викладених в аудиторському звіті наділений військовослужбовець, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу (частини) були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності за встановленою Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" процедурою.

Водночас процедура перегляду правомірності висновків внутрішнього аудиту у судовому порядку не передбачена.

Обставини закриття кримінального провадження №0000023 від 08.09.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України /т. 4, а.с. 107/, не зумовлюють підстав для скасування у судовому порядку висновків аудиторського звіту від 28.05.2021 №234/1/31/22.

Оскільки під час розгляду справи встановлено відсутність у позивача права на звернення до суду з позовом про скасування окремих пунктів аудиторського звіту через відсутність порушеного права військової частини, як суб`єкта спірних відносин, суд не надає оцінку оскарженим положенням аудиторського звіту на предмет їх законності.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2379,00 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /т. 3, а.с. 203, 204/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 до 2-ого територіального управління внутрішнього аудиту про визнання протиправними дій та скасування рішення відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Позивач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: 2 територіальне управління внутрішнього аудиту (; вул. О. Молодчого, 17, м. Чернігів, Чернігівська область, 14013).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.02.2024.

Суддя О.О. Кукоба