Справа № 380/6908/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6908/23 пров. № А/857/25170/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року ухвалене суддею Крутько О.В. у м. Львові, о 10 год 55 хв., у справі № 380/6908/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ в/о начальника Львівської митниці Кузніка А. від 10.03.2023 № 122-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

23 листопада 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв постанову, якою відмовив в задоволенні позову.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в межах спірних правовідносин не виконала вимог посадової інструкції, не використала усіх наданих законодавством України з питань державної митної справи та посадовою інструкцією можливостей для проведення аналізу та оцінки ризиків при митному оформленні транспортних засобів.

Не погодившись з цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає те, що відповідач безпідставно застосував до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Позивачка вказує, що митне оформлення транспортних засобів за електронними митними деклараціями було здійснено із звільненням від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом «311», на підставі пункту 9-11 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, оскільки митні декларації були подані 30.06.2022 року.

Позивачка стверджує, що, застосовуючи звільнення від оподаткування до вказаних легкових автомобілів, позивачка діяла правомірно, оскільки, декларант подав митні декларації 30.06.2022, тобто на час дії Закону України від 24.03.2022 № 2142-IX, нормами якого було передбачено звільнення від сплати митних платежів легкових автомобілів і, які втратили чинність з 00 год 00 хв 1 липня 2022 року, згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» від 21.06.2022 № 2325-ІХ.

Позивачка просить врахувати, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Тому, на думку позивачки, факт завершення митного оформлення товару 01.07.2022, не позбавляє платника податків права на використання податкової пільги під час здійснення митного оформлення вказаного товару, яке розпочалось 30.06.2022, коли ще були чинні пільги, встановлені Законом України № 2142-IX.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї заяви виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 13.01.2023 Львівська митниця прийняла наказ № 41-дсс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », на підставі якого митниця порушила дисциплінарне провадження стосовно державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 .

21.11.2022 Львівська митниця на підставі наказу № 195 «Про проведення перевірки окремих питань» (зі змінами, внесеними наказом Львівської митниці від 13.12.2022 № 210 та від 23.12.2022 № 214) провела перевірку з метою з`ясування обставин можливого недотримання посадовими особами відділів митного оформлення № № 2,4 митного поста «Городок» Львівської митниці вимог законодавства під час здійснення митного оформлення транспортних засобів, вказаних в доповідній записці відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці від 17.11.2022 № 7.4-25/344, про що склала Акт про результати перевірки з окремих питань від 27.12.2022 № 7.4-17/21/794.

В ході перевірки відповідач встановив, що позивачка здійснила митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями № UA209180/2022/045943 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045955 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045983 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045950 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045980 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045986 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045998 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045974 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045996 від 30.06.2022, № UA209180/2022/046004 від 30.06.2022, № UA209180/2022/046006 від 30.06.2022, UA209180/2022/046009 від 30.06.2022, з порушення вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України, що призвело до надання преференцій на суму 974106,98 грн. Зазначене свідчить про вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 та пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме порушення присяги та невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.

У акті перевірки вказано, що транспортні засоби оформлені за вказаними вище митними деклараціями доставлено в зони митного контролю ВМО № 2 та ВМО № 4 митного поста «Городок» 01.07.2022, а тому митне оформлення транспортних засобів мало відбутися без звільнення від сплати митних платежів відповідно до норм Закону України від 24.03.2022 № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», який діяв по 30.06.2022 року.

Вказані обставини стали підставою для висновків відповідача про порушення позивачкою вимог пункту 3 частини 11 ст. 264 Митного кодексу України, пунктів. 4.4, 4.5, 4.9 розділу IV Наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», п. 2 ч. 1 ст. 292 Митного кодексу України та п.3.1 Посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок».

10.03.2023 в.о. начальника Львівської митниці Андрій Кузнік прийняв наказ № 122-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» до державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 у вигляді догани.

Цей наказ оскаржила позивачка.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Ключовими питаннями, з`ясування яких є необхідним для правильного вирішення розглядуваного спору, на думку колегії суддів, є:

визначення можливості здійснення митного оформлення транспортних засобів до моменту їх доставлення до відповідного митного органу;

визначення можливості здійснення митного оформлення транспортних засобів із наданням преференцій після 30.06.2022р. в розрізі діючого законодавства;

встановлення дотримання позивачем вимог закону та посадової інструкції за фактичних обставин справи.

Спірні правовідносини регулюються МК України та підзаконними актами (в редакції, чинній на момент виникнення розглядуваних правовідносин).

Зокрема, відповідно до ч.ч.1, 2, 13, 14 ст.259 МК України, попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Якщо попередня митна декларація містить лише відомості, достатні для ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення їх доставки до митного органу призначення, або після оформлення попередньої митної декларації змінюються заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, для випуску товарів декларантом або уповноваженою ним особою подається додаткова декларація.

Попередня митна декларація, за якою митним органом здійснено випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до заявленого митного режиму, без пред`явлення їх цьому митному органу, відповідно до частини п`ятої цієї статті, або попередня митна декларація разом з додатковою декларацією, поданою, відповідно до частини тринадцятої цієї статті, становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Згідно з ч.1 ст.261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259-260-1 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Частинами 1, 6, 7 ст.263 МК України визначено, що митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

Для продовження строків пред`явлення або декларування митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення власник або уповноважена ним особа звертається до митного органу з письмовою заявою, у тому числі в електронній формі. До заяви додаються відповідні документи, які підтверджують обставини та події, зазначені у частині четвертій цієї статті.

Митний орган на підставі заяви та доданих до неї документів продовжує строк декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення на час, необхідний для усунення причин, що не дали змоги своєчасно задекларувати ці товари, транспортні засоби.

Згідно з ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до Класифікатора типів декларацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) літерний код типу декларації означає:

ЕА - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим;

ЕЕ - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Отже, приписи ч.ч.12 та 13 ст.259 МК України виділяють два різновиди попередніх митних декларацій:

попередня митна декларація, яка містить всі відомостей необхідні для поміщення товарів до відповідного митного режиму (наприклад, імпорту);

попередня митна декларація, яка містить лише відомості, які є достатні для ввезення товарів на митну територію України та забезпечення їх доставки до митного органу призначення.

Також положення МК України встановлюють момент подачі митної декларації до митного органу - після доставлення таких товарів до цього органу.

У випадку, коли попередня митна декларація містить всі відомості необхідні для поміщення товарів у відповідний режим, то митне оформлення на підставі рішення митного органу може здійснюватися без пред`явлення (доставлення) товарів до цього органу, оскільки митне оформлення здійснюється на підставі попередньої митної декларація як декларації заповненої у звичайному порядку.

Апеляційний суд на підставі матеріалів справи встановив, що транспортні засоби, згідно з МД № UA209180/2022/045943 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045955 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045983 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045950 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045980 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045986 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045998 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045974 від 30.06.2022, № UA209180/2022/045996 від 30.06.2022, № UA209180/2022/046004 від 30.06.2022, № UA209180/2022/046006 від 30.06.2022, UA209180/2022/046009 від 30.06.2022, були ввезені на Україну за попередніми деклараціями типу ЕЕ, з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

При цьому, попередні декларації з обсягом даних, необхідним для випуску в митний режим (тип ЕА) до митного оформлення не подавалися.

Отже, на підставі попередніх декларацій типу ЕЕ не здійснювалося митне оформлення та випуск товарів у вільний обіг.

Водночас, митне оформлення ввезених транспортних засобів проведено 01.07.2023 року на підставі додаткових декларацій ІМ 40 ДЕ.

У свою чергу, додаткові декларації могли бути подані до митного оформлення лише після доставки транспортних засобів до митного органу.

Відповідно до відомостей ЄАІС Держмитслужби, транспортні засоби за попередніми деклараціями були пропущені через кордон 30.06.2022 року і доставлені до митного органу призначення 01.07.2023 року.

Приписи ч.8 ст.263 МК України визначають, що декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення може здійснюватися до прибуття їх на митну територію України або до митного органу призначення, згідно з порядком та умовами, визначеними статтею 259 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з ч.ч.4 і 5 ст.259 МК України, за рішенням митного органу, яким оформлена попередня митна декларація, випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, може бути здійснено після переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України без пред`явлення їх цьому митному органу.

Рішення про випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення їх митному органу за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, приймається митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, на основі результатів аналізу ризиків у строк не більше чотирьох робочих годин з моменту пропуску цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Оскільки, декларант до митного оформлення транспортних засобів подав попередні декларації типу ЕЕ, митний орган не приймав рішення про випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до заявленого митного режиму, без пред`явлення їх митному органу за попередньою митною декларацією, тому норма ч.8 ст.263 МК України на спірні правовідносини не поширюється.

Згідно з положеннями п.3.11 розділу III Порядку, виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затв. наказом Міністерства фінансів України № 1066 від 09.10.2012 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при надходженні у митницю призначення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщувалися внутрішнім транзитом, декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає до митниці призначення два примірники витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірники перевізника та митниці призначення) та наявні товаросупровідні (товаротранспортні) документи на товари, транспортні засоби комерційного призначення з відмітками митниці відправлення.

Згідно з п.3.12 вказаного Порядку, посадова особа митниці призначення:

перевіряє цілісність та відповідність накладених на вантажний відсік комерційного транспортного засобу (вантажне місце), контейнер, цистерну, інше пристосування засобів забезпечення ідентифікації;

проставляє у поданих товаросупровідних (товаротранспортних) документах з відмітками митниці відправлення штамп ПМК;

зазначає на витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірники перевізника та митниці призначення) дату та час надходження товарів, транспортних засобів комерційного призначення і завіряє цей запис особистим підписом та відбитком штампа ПМК;

один примірник витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірник перевізника) та представлені товаросупровідні (товаротранспортні) документи повертає перевізнику або декларанту чи уповноваженій ним особі.

Після виконання дій, передбачених у пункті 3.12 цього розділу, уповноважена посадова особа митниці призначення невідкладно вносить до ЄАІС відмітку про дату та час прибуття товарів, заявлених у ПД або ЕПД (п.3.12 згаданого Порядку).

Відповідно до п.3.15 цього Порядку наявність в ЄАІС відмітки про прибуття є підставою для зняття з контролю за переміщенням у митниці відправлення зазначених у витягу з електронної копії ПД або ЕПД товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд зазначає, що подання додаткової митної декларації до попередньої митної декларації, яка подається для поміщення товару у відповідний митний режим (наприклад, імпорту) до митного органу, відбувається після доставлення товару до такого митного органу.

Порушення порядку подання додаткової митної декларації є підставою для відмови в прийнятті такої митної декларації.

Відповідно до п.3 ч.11 ст.264 МК України, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених ним Кодексом.

Таким чином, порушення порядку подання митної декларації, зокрема, подання додаткової митної декларації до попередньої митної декларації, є підставою для відмови в прийнятті митної декларації та оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» № 2142-IX від 24.03.2022 року (набрав чинності 06.04.2022 року) внесено до ПК України зміни у розділі XX «Перехідні положення», а саме пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Також цим Законом внесено зміни до МК України у розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення», які доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту: «9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, зокрема, звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.».

01.07.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» № 2325-ІХ від 21.06.2022 року, яким внесено зміни до ПК України та МК України, згідно яких, зокрема, з 01.07.2022р. втратили чинність:

пункт 69.23 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, абзац другий підпункту 1 та підпункти 2 та 4 пункту 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення МК України»;

пункти 69.24 та 69.25 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України та абзаци перший, третій та четвертий підпункту І пункту 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України.

Відтак, з 00 год. 00 хв. 01.07.2022 року вказані пільги під час митного оформлення транспортних засобів не застосовуються, при цьому діючим законодавством не передбачено можливості продовження дії таких пільг.

Відповідно до ч.6 ст.263 МК України, для продовження строків пред`явлення або декларування митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення власник або уповноважена ним особа звертається до митного органу з письмовою заявою, у тому числі в електронній формі. До заяви додаються відповідні документи, які підтверджують обставини та події, зазначені у частині четвертій цієї статті.

Наведена норма визначає питання продовження строків для пред`явлення або декларування митної органу (тобто, заповнення документу за встановленою формою певних даних декларантом) товарів, а не строку здійснення митного оформлення (виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення).

Звідси, продовження, у випадку, що розглядається, строків пред`явлення або декларування митному органу транспортних засобів комерційного призначення не може продовжувати дію вищевказаних преференцій.

В частині дотримання позивачкою вимог закону та посадової інструкції за вищевказаних обставин апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до п.3.1 Посадової інструкції державного інспектора ВМО № 2 митного поста «Городок», до основних обов`язків за цією посадою належить безпосереднє здійснення митної справи, контроль за додержанням усіма юридичними й фізичними особами законодавства України з питань митної справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивачка, будучи державним інспектором ВМО № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці, не забезпечив здійснення митної справи, контроль за додержанням усіма юридичними й фізичними особами законодавства України з питань митної справи, тобто, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.569 МК України, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п.1); забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів (п.6); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України (п.8).

Частиною першою ст.65 цього Закону визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч.1 ст.64 вказаного Закону, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 65 зазначеного Закону, дисциплінарними проступками є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Частиною 2 ст.66 цього Закону визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

Згідно із ч.3 ст.66 вказаного Закону, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення закріплені у ст.74 цього Закону і полягають, зокрема, в наступному: дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця; під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (частина перша); дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця (частина друга).

На підставі матеріалів справи апеляційний суд встановив, що дисциплінарне провадження стосовно позивачки проведено об`єктивно, із підтвердженням факту вчинення нею дисциплінарного проступку належними і допустимими доказами.

У поданні, за результатами розгляду дисциплінарної справи позивачки, надано детальну оцінку ситуації, що виникла та діям позивачки. Так, в діях позивачки відповідач підставно встановив ознаки дисциплінарного проступку, наслідком чого є дисциплінарна відповідальність.

Згідно із вказаним поданням, дисциплінарна комісія встановила допущення позивачкою протиправних дій як обов`язкового елементу складу дисциплінарного проступку, оскільки, у ньому визначено, які саме дії вчинені позивачкою всупереч вимогам діючого законодавства.

Порушення приписів нормативних актів мало місце за безпосередньої участі позивачки, що свідчить про невиконання або неналежне виконання нею своїх посадових обов`язків та норм діючого законодавства з митної справи.

За приписами частин першої і другої ст.77 Закону України «Про державну службу», рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, із урахуванням наведеного, спірний наказ від 10.03.2023 № 122-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення». оформлений у вигляді індивідуального наказу, зміст якого дозволяє встановити обставини притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за допущений дисциплінарний проступок.

Вказані висновки є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року в справі № 380/6908/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 22.02.2024 року