Справа № 160/18703/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача Закарлюки В.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення з 13.09.2022 по 07.03.2023;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме нарахувати і сплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 13.09.2022 р. по 07.03.2023 р. (з моменту протиправного припинення військової служби позивача і зняття зі всіх видів забезпечення по день поновлення на військовій службі, зарахування строку призупинення військової служби до строку вислуги військовослужбовця у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, поновлення пільг та соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно не нараховано і не сплачено грошове забезпечення за час призупинення його військової служби, враховуючи наявність закритого кримінального провадження відносно ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 26.09.2023 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати копії додаткових документів. Зупинено провадження у справі до надання відповідачем відзиву на позовну заяву і копій витребуваних судом додаткових документів, не довше ніж на 30 днів з дня отримання цієї ухвали.
07.11.2023 на виконання ухвали суду від відповідача надійшли витребувані документи.
Підготовче засідання призначено на 19.12.2023 о 10:30 год.
У зв`язку з перебуванням судді в період з 04.12.2023 по 06.01.2024 у відпустці і на лікарняному підготовче засідання перенесено на 09.01.2024 на 11:00 год.
Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
09.01.2024 підготовче засідання закрито, розгляд справи призначено на 23.01.2024 об 13:00 год.
15.01.2024 від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав наступне.
Позивачем пропущений строк звернення до суду, визначений ч. 1, ч. 5 ст. 122 КАС України.
Порядок припинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Так, п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На виконання пункту 144-4 Положення, у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.
Відповідач звертає увагу на те, що ні наказ про зняття з усіх видів забезпечення, ні рішення, прийняті за результатами службового розслідування, позивачем не оскаржувались, та їх правомірність не є предметом розгляду в даній справі.
Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження перебування саме у військовій частині (за місцем служби) у спірний період, не надано також і підтверджень, які б могли свідчити про правомірність перебування за іншим місцем дислокації в цей період.
23.01.2024 представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з повітряною тривогою оголошена перерва в судовому засіданні до 13.02.2024 об 13:00 год.
13.02.2024 представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.05.2021 №127, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 травня 2021 року №34-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону, який прибув з Волноваського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Донецької області та уклавшого контракт на 3 (три) роки, з 05 травня 2021 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважається таким, що 05 травня 2021 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 грн. на місяць, шпк «солдат».
За витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 №259 нижчепойменованого військовослужбовця, який проходить військову службу під час мобілізації у військовий час, та за контрактом на посадах рядового та сержантського складу від займаної посади увільнено та призначено солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 16 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 -стрільцем-санітаром механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону. Вважається таким, що 02 вересня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 грн. на місяць, шпк «солдат», ВОС -100915А658.
12.09.2022 за витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №269, вважається таким, що самовільно залишив частину солдат ОСОБА_1 , стрілець-санітар механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону, знятий з усіх видів забезпечення з 12 вересня 2022 року.
На підставі п. 15 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 солдату ОСОБА_1 , стрільцю-санітару механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону, який самовільно залишив військову частину або місце служби, виплату грошового забезпечення призупинено з 12 вересня 2022 року. Підстава: рапорт командира підрозділу №1170 від 12.09.2022.
10.10.2022 за №3481 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ «Про результати службового розслідування».
Відповідно до рапорту командира механізованого батальйону майора ОСОБА_2 за вих №1170 від 13 вересня 2022 року, стало відомо, що солдат ОСОБА_1 12 вересня 2022 року під час супроводження з ВСП м. Кривий Ріг (де було зафіксовано факт вживання військовослужбовцем алкогольних напоїв), під час зупинки втік в невідомому напрямку. Місце знаходження військовослужбовця невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає.
З рапорту командира механізованого батальйону майора ОСОБА_2 від 23 вересня 2022 року №4628 стало відомо, що стрілець-санітар 3 механізованої роти механізованого батальйону солдат ОСОБА_1 відсутній на військовій службі понад 10 діб.
В ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі, чим свідомо вчинив самовільне залишення військової частини, яке передбачене ч. 5 ст. 40 КК України, вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до п. 32 витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.10.2022 №306 солдата ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира Військової частини, який самовільно залишив Військову частину 12 вересня 2022 року, наказано не враховувати до чисельності Збройних Сил України, призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 12 вересня 2022 року.
09.02.2023 слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві прийнято постанову про закриття кримінального провадження.
Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стала протиправна бездіяльність військової частини щодо сплати грошового забезпечення за час призупинення військової служби.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 65 Конституції України встановлює, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється за Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-ХІІ).
За визначенням у ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан, введений 24.02.2022 неодноразово продовжувався та дії і на даний час.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч.14 ст. 2 Закону №2232-ХІІ, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими но ч.4 ст.24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 9 Закону України №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон №2011-XII) гарантовано військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті до складу грошового забезпечення входять:
-посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
-одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності(ч. 3, ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам. визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 .
На підставі пунктів 1, 2 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_2 (далі - військові частини).
Грошове забезпечення включає щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 15.розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується:
за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;
якщо виплачуються академічні стипендії;
за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;
за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;
за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);
за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;
за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно абз 8,9 ст. 24 Закону № 2232-XII для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Аналогічні положення наведені і у п. 2 ст. 8 Закону № 2011-XII .У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення).
За п.14. розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Щодо посилання відповідача на порушення позивачем встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення з позовною заявою, суд не приймає їх до уваги з огляду на таке.
В силу приписів частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З аналізу вищезазначених норм видно, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів не з моментом, коли права особи були порушені, а з моментом, коли особи дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
При цьому, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Водночас, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановив: відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Відтак обмеження щодо застосування строків визначених частиною другою статті 233 КЗпП України скасовано і починаючи з 01.07.2023 у позивача було три місяці для звернення до суду з даним позовом.
Із даною позовною заявою позивач звернувся до суду 20.07.2023р. (штемпель поштового відділення на конверті позивача), тобто в межах тримісячного процесуального строку на звернення до суду, передбаченого ст. 233 Кодексу законів про працю України.
Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що Конституційний Суд України в рішеннях №8-рп/2013 від 15.10.2013, №9-рп/2013 від 15.10.2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Поняття грошового забезпечення в цій справі є аналогічним поняттю заробітної плати.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 позивач є учасником бойових дій і відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення з 18.10.2022 р. по 07.03.2023р.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) вчинити певні дії, а саме нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошове забезпечення за період з 18.10.2022 р. по 07.03.2023 р.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20.02.2024.

Суддя О.В. Врона