Справа № 420/18408/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/18408/23

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Дата і місце ухвалення 13.10.2023р., м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерне товариство «СЕНС БАНК» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерне товариство «СЕНС БАНК», в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства щодо виключення відомостей щодо ОСОБА_1 за виконавчими провадженнями №54400221 та №54400256 з Єдиного реєстру боржників;

- зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити відомості щодо ОСОБА_1 за виконавчими провадженнями №54400221 та №54400256 з Єдиного реєстру боржників.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що відомості відносно боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників були внесені автоматично одночасно з винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження № 54400221 та № 54400256. Апелянт зазначив, що 21.06.2018 року державним виконавцем Відділу, керуючись п. 2 ст. 37 Закону № 1404-VIII, винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 54400221 та № 54400256. При цьому, чинним законодавством не передбачена можливість виключення боржника з Єдиного реєстру боржників у разі повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII.

Апелянт також звернув увагу на те, що статтею 40 Закону № 1404-VIII не передбачена можливість виключення боржника з Єдиного реєстру боржників у разі повернення виконавчого документу стягувану на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». На думку апелянта, різниця у правовому регулюванні наслідків закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документу до суду, який його видав) та повернення виконавчого документу стягувану в контексті продовження дії накладених арештів на майно (кошти) боржника обумовлена тим, що у першому випадку виконавче провадження не може бути розпочате знову (абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 1404 - VIII), а у другому можливість повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання існує (ч. 5 ст. 37 Закону № 1404 - VIII). У разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 37Закону № 1404-VIII виконавче провадження не є закінченим.

Крім того, відповідач вказував на те, що державний виконавець взагалі позбавлений технічної можливості виключати відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, цей процес є автоматичним, який відбувається одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1, 3,11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Апелянт вважає, що законодавчо врегульовано питання виключення боржника з Єдиного реєстру боржників після повернення виконавчого документа стягувану, а саме необхідність, у разі наявності підстав, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, апелянт вказував на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Апелянт зазначив, що нормами чинного законодавства передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі. Оскільки позивач був відповідачем у цивільній справі та боржником по виконавчим провадженням з примусового виконання цього рішення, то справа про визнання протиправною бездіяльності під час здійснення виконавчих дій щодо виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене апелянт вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не належало розглядати за правилами адміністративного судочинства

Зважаючи на все вищезазначене, апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях 54400221 та №54400256, які перебували на примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що 30.06.2023 року адвокат Ніц Анатолій Сергійович звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в його інтересах із адвокатським запитом, в якому просив вилучити записи з реєстру боржників щодо виконавчих проваджень провадження №54400221 та №54400256. До вказаного запиту адвокатом було долучено копію заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2016 року та довідку АТ «Альфа-Банк» від 26.05.2020 року № 44328-23.1.

Позивач вказував на те, що вказане звернення залишено без відповіді, і будь-яких дій, направлених на вилучення зазначених вище записів виконавчою службою вчинено не було.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження №54400221 та №54400256, які були відкриті 28.07.2017 року, є завершеними.

Ухвалою суду першої інстанції від 26.09.2023 року було витребувано від відповідача у справі належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень № 54400221 та №54400256.

На виконання вимог ухвали суду, Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 04.10.2023 №109922 (вх. №34420/23 від 09.10.2023) повідомив суду першої інстанції, що 31.07.2017 року державним виконавцем Відділу, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404-VІІІ, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 54400221 по примусовому виконанню виконавчого листа № 520/8089/15-ц, виданого 18.11.2016 Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа Банк грошової суми у розмірі 676365,96 грн.

Зазначено, що 31.07.2017 державним виконавцем Відділу, керуючись статтями 3, 4, 24, 25. 26. 27 Закону № 1404-VIII, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 54400256 по примусовому виконанню виконавчого листа № 520/8089/15-ц, виданого 18.11.2016 Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа Банк грошової суми у розмірі 10145,49 грн.

21.06.2018 державним виконавцем Відділу, керуючись п. 2 ст. 37 Закону № 1404-УШ, винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувану № 54400221 та № 54400256.

Також відповідачем повідомлено, що надати належним чином засвідченої копії матеріалів проваджень № 54400221 та № 54400256 не представляється можливим, оскільки виконавчі провадження за 2018 рік знищені, у зв`язку зі спливом строку зберігання, передбаченого законодавством.

Однак в подальшому, 29.11.2023 року Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) були подані до суду апеляційної інстанції копії постанов про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 54400221 та № 54400256, без будь-яких пояснень ненадання цих доказів до суду першої інстанції.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників протиправною, звернувся до суду першої інстанції даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що метою ведення Єдиного реєстру боржників є оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Зважаючи на знищення виконавчих проваджень №54400221 та №54400256, а також врахувавши надані позивачем докази на підтвердження відсутності у нього заборгованості перед АТ «Альфа-Банк», суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 9 Закону №1404-VІІІ, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Частиною 7 статті 9 Закону №1404-VІІІ передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, пунктами 1, 3, 11 частини 1 статті 37 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (п.1); стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення (п.3); запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (п.11).

Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5).

Відповідно до п.2 розділу І Положення № 2432/5, Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно до пунктів 1, 2, 6 Розділу XI Положення №2432/5 ,Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу.

В Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження зареєстровані в Системі після впровадження Єдиного реєстру боржників та боржників за виконавчими провадженнями про стягнення періодичних платежів (аліментів) за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів;

про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»;

про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

В день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Наказом Міністерства юстиції № 5223/5 від 23.11.2022 року розділ III зазначеної Інструкції доповнено пунктом 23, згідно якого, за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

До заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.

Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься постанова про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників.

У разі якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також у випадку коли таке виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, діяльність якого припинена або яким змінено виконавчий округ, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, державний виконавець вказував на те, що оскільки виконавчі провадження, записи про які просить вилучити ОСОБА_1 , були повернуті на підставі п. 2 ст. 37 Закону №1404-VІІІ, а не як передбачено частиною 7 статті 9 цього Закону, на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону, підстави для вилучення відповідних записів відсутні.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне:

Законом №1404-VІІІ та Положенням №2432/5 визначені підстави, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону.

Цією ж статтею 9 Закону№1404-VІІІ (в редакції станом на момент винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу) було передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В даному випадку судом з наданих до суду відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження, а також наданих апелянтом постанов про повернення виконавчих документів стягувачу у ВП № 54400221 та № 54400256 від 21.06.2018 року, встановлено, що виконавчі документи, а саме, виконавчі листи № 520/8089/158-ц та № 520/8089/15-ц, видані Київським районним судом м. Одеси 18.11.2016 року були повернуті стягувачу ПАТ «Альфа Банк» на підставі п. 2 ст. 37 Закону №1404-VІІІ (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Тобто, на момент винесення державним виконавцем постанов про повернення виконавчих документів стягувачу у виконавчих провадженнях № 54400221 та № 54400256 підстави для одночасного вилучення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників були відсутні.

В свою чергу, станом на момент звернення представника позивача до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із адвокатським запитом, в якому викладено прохання про вилучення записів з Єдиного реєстру боржників, вже було врегульовано питання вилучення записів з Єдиного реєстру боржників шляхом прийняття державним виконавцем відповідної постанови за наявності, зокрема, такої підстави, як: після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає).

Слід наголосити, що при зверненні до державної виконавчої служби ОСОБА_1 було подано копію заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2016 року згідно якого з позивача стягнуто на користь ПАТ «Альфі Банк» заборгованість за кредитним договором № 800003832 від 14.05.2008 року у розмірі 676 365,96 грн., а також стягнуто на користь АТ «Альфа Банк» судовий збір в розмірі 10 14549 грн.; а також довідку АТ «Альфа-Банк» від 26.05.2020 року № 44328-23.1, зі змісту якої вбачається, що АТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) претензій щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №800003832 від 14.05.2008р. не має у зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договором погашена за рахунок предмета іпотеки. У вказаній довідці вказано, що Банк в порядку, встановленому ст. 37 Закону України Про іпотеку, скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №800003832 від 14.05.2008р.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що мета ведення Єдиного реєстру боржників полягає саме в оприлюдненні в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

З наданої позивачем копії довідки АТ АЛЬФА-БАНК (теперішнє найменування АТ СЕНС БАНК) №44328-23.1 від 26.05.2020 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором погашена за рахунок предмета іпотеки, тобто позивач перестав бути боржником у вказаному виконавчому провадженні № 54400221. Однак, наразі позивач досі залишається боржником у цьому виконавчому провадженні, що очевидно порушує його законні права та інтереси.

Вказані обставини Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не врахував та будь-яких дій, направлених на вирішення питання щодо прийняття постанови про виключення з Єдиного реєстру боржників запису щодо виконавчого провадження ВП № 54400221 за поданою позивачем заявою, не вчинив.

Зважаючи на зазначене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства щодо виключення відомостей щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400221 з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні належного способу захисту, колегія суддів зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України неодноразово вказував на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, встановивши порушення прав позивача, суд має обрати такий захисту, який з урахуванням конкретних обставин справи буде ефективним з точки зору частини першої статті 2 КАС та статті 13 Конвенції та виключатиме можливі подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.

Беручи до уваги фактичні обставини даної справи, на переконання суду апеляційної інстанції належним та ефективним захистом порушених прав позивача у даному випадку є зобов`язання Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №54400221.

Що стосується позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника ОСОБА_1 , внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 54400256, колегія суддів звертає увагу на наступне:

Вказане виконавче провадження було відкрито державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі виконавчого листа № 520/8089/15-ц від 18.11.2016 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 10145,49 грн.

В свою чергу, ні при зверненні до відповідача із заявою про вилучення записів з Єдиного реєстру боржників, ні до суду першої та апеляційної інстанції, позивачем не надано доказів відсутності зобов`язань за вказаним виконавчим листом.

Надана позивачем довідка АТ АЛЬФА-БАНК (теперішнє найменування АТ СЕНС БАНК) №44328-23.1 від 26.05.2020 року стосується лише факту відсутності заборгованості за кредитним договором № 800003832 від 14.05.2008 року, однак жодним чином не свідчить про відсутність такої заборгованості за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2016 року № 495/8089/15-ц зі сплати судового збору у розмірі 10145,49 грн.

З огляду на зазначене підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства щодо виключення відомостей щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників та зобов`язання Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити відомості щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників, відсутні.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині недотримання підсудності розгляду справи, з огляду на наступне:

Так, відповідач посилався на те, що оскільки позивач був відповідачем у цивільній справі та боржником по виконавчим провадженням з примусового виконання цього рішення, то справа про визнання протиправною бездіяльності під час здійснення виконавчих дій щодо виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

В свою чергу, згідно ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок

судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, статтею 287 КАС України встановлено загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

В свою чергу скарги на рішення, дії та/або бездіяльність посадової особи відділу ДВС, здійснені в порядку контролю за рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця щодо виконання рішення суду, підлягають розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

В даному випадку оскаржувана позивачем бездіяльність відповідача не стосується виконання судового рішення у межах відповідних виконавчих проваджень, а тому підстави для висновку, що даний спір повинен розглядатись судом, який видав виконавчий лист відсутні.

Посилання апелянта на відсутність технічної можливості виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників також є необґрунтованими та не приймаються до уваги колегією суддів, з огляду на те, що порядок вирішення цього питання врегульовано нормами Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 та передбачає можливість такого вилучення шляхом прийняття державним виконавцем постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, на підставі якої відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невиключення відомостей щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників та зобов`язання Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників, підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невиключення відомостей щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників та зобов`язання Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невиключення відомостей щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників та зобов`язання Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №54400256 з Єдиного реєстру боржників.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук