Справа № 600/6750/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/6750/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (далі - відповідач-2) в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо перерахунку пенсії за віком, неврахування стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 та не нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області врахувати стаж роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 та нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що йому, як медичному працівнику, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не враховано стаж роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 у подвійному обчисленні, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ. Вказаний стаж у подвійному розмірі також не враховано при виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що порушує права позивача.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачі подали відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечують проти задоволення позовних вимог. Вказує, що спеціальний страховий стаж позивача для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 31 рік 3 місяці 29 днів, який є не достатнім для виплати вказаної грошової допомоги. Вказували, що період роботи з 01.09.1984 р. по 22.06.1987 р. зараховано до загального страхового стажу, в період з 01.07.1987 р. по 28.07.1987 р. позивач був не працевлаштований, а період з 29.07.1987 р. по 01.11.1989 р. зараховано до спеціального страхового стажу. У зв`язку з наведеним просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та з 04.02.2022 отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач :

- 24.08.1981 р. по 22.06.1987 р. навчався у вузі ЛСГМІ;

- 01.07.1984 р. по 30.06.1987 р. - дезінфектор відділу очагової дезінфекції Ленінградської дезінфекційної станції;

- 29.07.1987 р. по 01.11.1991 р. - лікар санітарний по гігієні праці Благодарненської ЦРЛ.

25.04.2023 р. позивач звернувся із заявою до відповідача, щодо призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти пенсій.

02.05.2023 р. рішенням відповідача-2 відмовлено в призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти пенсій. Рішення мотивоване відсутністю за наявними документами необхідного страхового стажу на посадах, що дають право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій. Зазначено, що страховий стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - 30 років 7 місяців 26 днів.

До спеціального страхового стажу не враховано період з 01.01.1992 по 16.09.1996 р. на посадах лікаря по гігієні праці, в.о. головного лікаря, головного лікаря Благодарненської районної СЕС Ставропольського краю, оскільки це робота на території російської федерації.

Окрім того зазначено, що до спеціального стажу зараховано період роботи з 29.07.1987 по 31.12.1991на посаді лікаря по гігієні праці Благодарненської центральної районної лікарні (4 роки 5 місяців 2 дні).

Вважаючи протиправними дії щодо неврахування стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 року по 01.11.1989 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно ст. 24 Закон №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 01 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати визначається Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191 (далі - Порядок).

Вимоги п. 5, п. 6 та п. 7 Порядку передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

У постанові від 15.06.2022 року по справі №200/854/19-а, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах. При цьому, зміст норми 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV дозволяє стверджувати, що у разі, якщо на день досягнення пенсійного віку особа не має відповідного спеціального стажу (для жінок 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин), то така особа може "відтермінувати" реалізацію свого права виходу на пенсію задля набуття спеціального стажу, необхідного для отримання грошової допомоги. Таке тлумачення зазначеної норми є цілком логічним. Особа продовжує працювати в установах державної або комунальної форми власності та погоджується отримувати пенсію з більш пізнього віку, а держава, в свою чергу, заохочує таких осіб додатковою соціальною гарантією.

Колегія суддів зазначила, що норму пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Як встановлено судом позивач 01.07.1984 р. по 30.06.1987 р. працював дезінфектором відділу очагової дезінфекції Ленінградської дезінфекційної станції, а в період з 29.07.1987 р. по 01.11.1991 р. - лікар санітарний по гігієні праці Благодарненської санітарної епідеміологічної станції, який в свою чергу має бути зараховано у подвійному обчисленні, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ. Водночас, вказані періоди роботи не зараховані в подвійному обчисленні до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже з аналізу статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вбачає, що робота у відповідних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

При цьому, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Крім того, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом; Міністрів України.

В п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 закріплено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Вказаний стаж також підтверджується довідками, які наявні в матеріалах справи.

А відтак, враховуючи викладене вище, період роботи позивача 01.07.1984 р. по 30.06.1987 р. та з 29.07.1987 р. по 01.11.1991 р. (а не по 01.11.1989 р.) набутий у закладах, передбачених ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі вказані період роботи.

Водночас не підлягає зарахуванню період роботи з 01.07.1987 р. по 28.07.1987 р., оскільки позивач був не працевлаштований.

Аналізуючи викладене вище, з урахуванням періодів роботи позивача 01.07.1984 р. по 30.06.1987 р. та з 29.07.1987 р. по 01.11.1991 р., спеціальний страховий стаж, який набутий позивачем у вказані періоди складає понад 14 років.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підлягають задоволенню частково з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Стосовно розподілу судових витрат.

Частиною 3 ст. 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, та враховуючи те, що саме рішенням відповідача-2 порушена права позивача, суд стягує судовий збір в розмірі 536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням мотивувальної частини рішення.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судові витрати - судовий збір в сумі 536,80 грн.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, Код )

Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036, Код )

Суддя І.В. Маренич