Справа № 475/1393/23
Суддя: Кривенко О. В.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1393/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.02.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кривенко О.В.,

секретар Куш О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника адвоката Вовчанської Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, інспектора СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Горбач Олександра Юрійовича, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом, в якому просить скасувати постанову ГБВ № 044333 від 19.12.2023 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постановою серії ГБВ №044333 по справі про адміністративне правопорушення від 19.12.2023 р. встановлено, що 19.12.2023 р. о 07 год. 44 хв. громадянин ОСОБА_1 перебуваючи в с. Прибужжя траса Р75 , здійснив завідомо неправдивий виклик поліції а саме зателефонувавши на спеціальну лінію «102» та повідомив про факт конфлікту, хоча насправлі данного факту не було . Внаслідок чого, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Так, 19 грудня 2023 року позивача ОСОБА_1 в районі с.Прибужжя Вознесенського району Миколаївської області зупинили «на юлокпосту» невідомі йому особи у військовій формі та ще одна невідома особа, яка частково була одягнута у форму поліцейського. Позивач надав документи, що посвідчують його особу та права на управління автомобілем.

Після перевірки документів, позивач поцікавився чи може він продовжувати рух далі, але його не відпустили.

На його питання, чи є він затриманий відповідь булла негативна, та коли позивач намагався продожити рух транспортного засобу руки однієї особи у військовій формі перемістилися на зброю.

Оскільки на місці зупинки позивача транспорного засобу відбулося порушення чинного законодавства, то для свого захисту позивач звернувся на лінію «102» та викликав поліцію.

По приїзду поліції, замість розібратися у ситуації, що виникла поліцейськими було винесено постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП за відомо неправдивий виклик поліції та накладено адміністративне стягнення в розмірі 850 грн.

Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 29.12.2023 р. відкрито провадження.

10.01.2024 р. відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Миколаївській області подано відзив на позовну заяву, згідно якого останнім позовні вимоги не визнаються.

Відзив мотивовано тим, що відповідно до реєстраційної картки 19.12.2023 р. о 07:46 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що цього ж дня за адресою Доманівський район с.Прибужжя, траса перед селом з боку ОСОБА_2 відбувся конфлікт з військовими з приводу повістки.

ОСОБА_1 усвідомлюючи, що ніякого конфлікту не сталося все одно бажав даремного виїзду на місце виклику працівників поліції, саме тому дії позивача кваліфікуються як завідомо неправдивий виклик поліції, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 183 КУпАП.

Встановивши всі обставини події відносно ОСОБА_1 , який здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, винесено адміністративну постанову серії ГБВ № 044333 за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Відповідач наголошує, що оскаржувана постанова серії ГБВ N044333 від 19.12.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області Горбачем О.Ю. з огляду на те, що 19.12.2023 р. позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.183 КУпАП, є правомірною та законною, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити та закрити провадження у справі, пояснив, що жодного умислу здійснити завідомо неправдивий виклик поліції в нього не було, при зупинкі він пред`явив свої документи, але його не відпускали, він не міг зрозуміти чому він не може далі їхати, що саме він порушив, оскільки жодного порушення ПДР ним скоєнно не було, тому він викликав поліцю.

Адвокат Вовчанська Г.С. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, при подачі відзиву представник відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області просив розглядати справу без участі представника, заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань і тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 850 грн. до 4 300 грн.).

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 19 грудня 2023 р. інспектором СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області Горбачем О.Ю. винесено постанову ГБВ № 04433 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Відповідно до змісту зазначеної постанови, 19.12.2023 р. о 07 год. 44 хв. громадянин ОСОБА_1 перебуваючи в с. Прибужжя траса Р75 , здійснив завідомо неправдивий виклик поліції а саме зателефонувавши на спеціальну лінію «102» та повідомив про факт конфлікту, хоча насправлі данного факту не було.

В судовому засіданні було переглянуто наданий відповідачем СD -диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що при виїзді працівників поліції, за повідомленням ОСОБА_3 , інспектор СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області Горбач О.Ю. не взяв до уваги та не дав оцінки поясненням позивача, не встановив і не опитав очевидців події, в результаті чого ним не було повно, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини справи і, на переконання суду, передчасно прийнято рішення про завідомо неправдивий виклик поліції.

Також суд, позбавлений можливості встановити місце та час подій, які були зафіксовані на аудіофайлі та надані суду.

Згідно рапорту інспектора СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП Горбача О. встановлено, що 19.12.2023 р. він спільно з сержантом поліції ОСОБА_4 заступили на добове чергування в складі СРПП. О 07:46 год. на планшетний пристрій надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що в нього відбувся конфлікт с працівниками ТЦК через отримання повістки.

По прибуттю на місце події, а саме за адресою с.Прибужжя було встановлено, що насправді ніякого конфлікту не було. Заявник пояснив, що факту конфлікту між ним та працівниками ТЦК не було, та викликав наряд поліції для того щоб вино написали акт про відмову отримання повістки.

Заявнику було роз`яснено, що акт відмови від отримання повістки складають працівники ТЦК, але останній наполягав щоб це зробили працівники поліції. Після чого заявнику було роз`яснено, що він вчинив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, та відносно нього було винесено адміністративну постанову серії ГБВ №044333 за ст.. 183 КУпАП. Останьому було роз`яснено права та строки оскарження.

Проте при перегляді двох відео-файлів не зафіксовано повністю вся процедура подій, що відбулася 19.12.2023 р.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 2 розділу 1, пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Включення портативного відео реєстратора відбувається в момент початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Об`єктивною стороною правопорушення є виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Дії особи при цьому спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліція.

Особа викликає поліцейського нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

На думку суду, відповідачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування правомірності винесеного рішення.

Також, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на докази, які підтверджують вину позивача у вчиненні інкримінованого правопорушення за вказаних обставин.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Отже, відсутність доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинна тлумачитись судом на користь позивача і вказана обставина не дає змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Тому, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог КУпАП, ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за статтею 183 КУпАП без фактичної перевірки його заяви, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ №044333 від 19.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень, такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2,9,72-79,81,90,99,241-246,286,293,295 КАС України, суд

Керуючись ст. ст. 2, 9, 19, 20, 77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, інспектора СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Горбач Олександра Юрійовича, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБВ № 044333 від

19.12.2023 р., винесену інспектором СРПП ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області Горбачем Олександром Юрійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст.183 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.02.2024 року

Суддя : О. В. Кривенко