Справа № 280/9627/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 лютого 2024 року Справа № 280/9627/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області №356350 від 17.04.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 51000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою №356350 від 17.04.2023 на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 51000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Зазначено, що за висновками відповідача в ході рейдової перевірки встановлено, що послуги з перевезення вантажу надавав не позивач, а інша особа, яка перебуває у трудових відносинах із ТОВ «ГРОМ ТРАНС», яке орундує у позивача згідно Договору оренди №2/1205 від 12.05.2021 транспортні засоби: автомобіль DAF д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп BERGER д.н.з. НОМЕР_2 . Попри те, що позивач зареєстрований як фізична особа підприємець, відповідачем не доведено, що саме позивач надавав послуги з перевезення вантажів як суб`єкт господарювання, оскільки він ніколи не займався господарською діяльністю у сфері вантажного автомобільного транспорту. Ні підставі договору оренди транспортних засобів №2/1205 від 12.05.2021 автомобіль DAF д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп BERGER д.н.з. НОМЕР_2 були передані в оренду ТОВ «ГРОМ ТРАНС», під керуванням водія якого і перебував транспортний засіб на момент складання спірної постанови. Отже, позивач не виступав автомобільним перевізником у розумінні ч.1 ст.33 Закону України "Про автомобільний транспорт" та не надавав послугу по перевезенню вантажу, а тому вимоги Порядку №1567, Порядку №340 та Інструкції №385 на це перевезення не поширювалися. Ще однією підставою для скасування спірної постанови є не повідомлення позивача про розгляд матеріалів праворушення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду. Поновлено позивачу строк звернення з позовом до адміністративного суду. Відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін. Витребувано від Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області докази по справі, а саме: всі документи та матеріали, які стали підставою для винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №356350 від 17.04.2023.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що на момент здійснення рейдової перевірки посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області були виявлені порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритних норм більше 30%, перевищення склало 30,76%, а також перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів роздруківки з цифрового тахографу, а саме відсутня або не використовується особиста картка водія, яке було зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.03.2021 №348724. Водій ОСОБА_2 з актом перевірки був ознайомлений, заперечень щодо змісту акту нс надав, від пояснень відмовився, акт засвідчив підписом. Згідно з п. 26 ПКМУ №1567 відповідачем було направлено запрошення №22976/26/24-23 від 07.04.2023 на 17.04.2023, на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, яке зафіксоване актом перевірки від 03.03.2023 №348724. Факт направлення запрошення підтверджується реєстром на відправлення рекомендованих листів зі штампом Укрпошти від 07.04.2023, списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (відправлення №436), фіскальним чеком від 07.04.2023. Запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства відповідачем направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 завчасно, останній мав достатньо мижливості для забезпечення участі у розгляді матеріалів щодо порушення законодавста на автомобільному транспорті. Разом з цим, неотримання позивачем запрошення у відділенні поштового зв?язку не може свідчити про порушення процедури розгляду справи щодо додержання вимог законодавства на автомобільному транспорті. Відповідно до п. 27 Порядку №1567 справу про порушення було розглянуто 17.04.2023 за наявними матеріалами. За результатом розгляду стосовно позивача було винесено оскаржувану постанову №356350 про застосування адміністративно-господаревкого штрафу за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз, 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Факт направлення постанови підтверджується реєстром на відправлення рекомендованих листів зі штамом Укрпошти від 19.04.2023, списком згрупованих поштових відправлень рекомсидованих листів (відправлення №826), фіскальним чеком від 19.04.2023. Крім того вказує, що ТТН заповнена без дотримання вимог законодавства. Зазначає, що власник транспортного засобу, у разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування, зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів, зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб. Надання матеріалів справи щодо договору оренди транспортного засобу жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в Акті проведення перевірки. Щодо витрат на правничу допомогу вказує, що позивачем не було подано доказів, котрі б підтверджували сам факт витрат на правову допомогу, задоволення вказаних вимог є неможливим. На підставі вищевикладеного, представник позивача не надав суду належні докази того, що оскаржувана постанова є неправомірною. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі, з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що позивач, ФОП ОСОБА_1 з 02.10.2014 зареєстрований як фізична особа - підприємець, основним видом діяльності якого є: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Позивач є власником автомобіля DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки BERGER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

03.03.2023 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області проводилась рейдова перевірка на ділянці 338 км + 250 м а/д Н-09 Мукачеве-Львів.

Відповідно до п.3, 4 Порядку №422 був зупинений транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп BERGER номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348724 від 03.03.2023, яким зафіксовано порушення, передбачене п.22.5 ПДР України: перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритних норм більше 30%, перевищення склало 30,76%, а також перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів роздруківки з цифрового тахографу, а саме відсутня або не використовується особиста картка водія, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз.17 ч.1 перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритних норм більше 30% при перевезенні подільного вантажу без відновідого дозволу; абз.3 ч.1 перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів роздруківки з цифрового тахографу.

Згідно з актом №348724 від 03.03.2023, проведено перевірку транспортного засобу марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп BERGER номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить ОСОБА_1 .

Позивачу 07.04.2023 засобами поштового зв`язку направлено повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 17.04.2023 в приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області. Проте, зазначене повідомлення позивачем не отримано.

17.04.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №356350, за порушення вимог статі 48 Закону України «Про автомобільній транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з автомобільного перевізника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 51000,00 грн.

Судом досліджено Договір №2/1205 оренди транспортних засобів від 12.05.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 (Орендодавець) передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОМ ТРАНС» (Орендар) приймає у строкове користування транпсортін засоби: автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп BERGER номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до п.5 Договору №2/1205 оренди транспортних засобів від 12.05.2021, Договір набуває чинності в момент його підписання та діє один рік до «11» травня 2022 року. Якщо Орендар продовжує користуватися Предметом оренди після закінчення строку Договору, то, за відсутності заперечень Орендодавця протягом одного місяця, Договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений Договором.

Судом досліджено Акт приймання-передачі транспортних засобів від 12.05.2021, відповідно до якого, на виконання умов Договору №2/1205 оренди транспортних засобів, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове користування автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп BERGER номерний знак НОМЕР_2 .

Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №356350 від 17.04.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова №103).

Відповідно до п. 1 Постанови № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп.1 п. 4 Постанови № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п. 8 Постанови № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

В силу вимог п. 15, п.27 п. 5 Постанови № 103 Укртрансбезпеки відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абз. 1 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

В контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Розділом V Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, відповідно до абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом установлено, що в акті проведення спірної перевірки зазначено, що водій транспортного засобу, щодо якого проводилась перевірка, не надав посадовим особам відповідача документи, які передбачені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі указаного акта та за наслідками розгляду Укртрансбезпекою справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем винесена оскаржена постанова, якою до відповідальності притягнули власника автомобіля - позивача.

Суд констатує, що положення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовуються виключно до автомобільного перевізника і не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

Така позиція є сталою та послідовною і неодноразово зазначалась у постановах Верховного Суду у справах цієї категорії.

З огляду на зазначене, посадові особи Укртрансбезпеки повинні забезпечити відповідні вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» про те, що понести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт повинен дійсний автомобільний перевізник, тобто особа, яка в момент перевірки здійснювала автомобільне перевезення, при цьому була зобов`язана дотримуватись вимог указаного Закону і, серед іншого, забезпечити водія (та/або іншу уповноважену особу, присутню при перевірці) відповідною документацією, яка є необхідною для повното та всебічного встановлення усіх обставин, які були предметом перевірки.

Судом установлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 02.02.2023 № 539230, на підставі якої надавались послуги з перевезення вантажу транспортним засобом марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки BERGER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , графа автомобільний не заповнена. Так, в якості вантажовідправника зазначено - ТОВ «Висота-К», вантажоодержувача - Буд ком Спілка Забудовників.

Суд зазначає, що зазначена товарно-транспортна накладна надавалася працівникам Укртрансбезпеки під час перевірки.

Крім того, судом установлено, що на підставі договору оренди транспортних засобів №2/1205 від 12.05.2021 автомобіль DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки BERGER (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) був переданий в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРОМ ТРАНС». Зазначене також підтверджується Актом приймання-передачі транспортних засобів від 12.05.2021.

Відтак, попри те, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідачем не доведено, що саме позивач надавав послуги з перевезення вантажів як суб`єкт господарювання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не виступав автомобільним перевізником у розумінні частини 1 статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" та не надавав послуги з перевезенню вантажу.

Щодо посилання відповідача, що обов`язковим у цьому випадку документом відповідно до положень Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379, є тимчасовий реєстраційний талон, що підтверджував б факт передачі позивачем належного йому ТЗ щодо якого контролюючим органом здійснювалася перевірка іншій особі.

У аспекті вказаних доводів суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 06.07.2023 у справі № 560/514/22 та від 07.12.2023 у справі № 600/1407/22-а викладено висновок про те, що на власника транспортного засобу у разі передачі права керування транспортним засобом іншій особі, не покладається обов`язок з оформлення тимчасового реєстраційного талону. Вирішення питання оформлення тимчасового реєстраційного талону чи ні законодавець залишив на розсуд самого власника.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність факту видачі тимчасового реєстраційного документа, який підтверджує право користування транспортним засобом ТОВ "ГРОМ ТРАНС", правового значення для вирішення спору не мають, оскільки ані Порядком №1197, ані абзацом 4 пункту 16 Порядку №1371 прямо не передбачено обов`язок власника транспортного засобу внести до Реєстру відомості про належного користувача.

Посилання відповідача на те, що при здійсненні перевірки водій не надав працівникам Укртрансбезпеки договір оренди транспортного засобу, суд вважає необґрунтованими.

Слід зазначити, що позивач не може жодним чином впливати на поведінку водія. За таких обставин, суд вважає, що притягнення позивача до відповідальності за ненадання відповідних документів є необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивач не є автомобільним перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, а тому спірну постанову слід визнати протиправною та скасувати.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивачу 07.04.2023 направлялося повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт призначене на 17.04.2023, проте зазначене повідомлення позивачем не отримано. Отже, відповідач, вжив необхідних заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Натомість позивачем не було вчинено всіх можливих дій, спрямованих на своєчасне отримання кореспонденції.

Суд також не надає оцінку наявності або відсутності порушень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки позивач, в даному випадку, не є суб`єктом який перевірявся та який повинен відповідати за дані порушення, що встановлені Актом перевірки №№348724 від 03.03.2023 на підставі якого винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Відділ державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті утворено як структурний підрозділ апарату Державної служби України з безпеки на транспорті, то саме з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті повинні бути присуджені позивачу здійснені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 8) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №356350 від 17.04.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова