Справа № 500/7906/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 500/7906/23
22 лютого 2024 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
У провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за період з 12.03.2023 по 30.03.2023 та з 03.06.2023 по 02.07.2023 у розмірі по 100000,00 грн пропорційно із розрахунку на місяць, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за період з 12.03.2023 по 30.03.2023 та з 03.06.2023 по 02.07.2023 у розмірі по 100000,00 грн пропорційно із розрахунку на місяць, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося.

В позовній заяві представник позивача зазначила, що позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Докази понесення витрат на правову допомогу буде подано до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до частини сьомої стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

12.02.2024 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Олійник Олени Олегівни про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с.83-85).

Заява містить посилання на докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу: договір про надання правничої допомоги, акт здачі-приймання робіт (надання послуг), протокол доручення, платіжні інструкції. Заявник просить ухвалити додаткове судове рішення у справі, яким стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішення суду у цій справі від 06.02.2024 ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження, а тому ухвалою суду від 13.02.2024 на підставі частини третьої статті 252 КАС України ухвалено розгляд заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення здійснювати у порядку письмового провадження, запропоновано відповідачу подати до суду пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

21.02.2024 від Військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на заяву про відшкодування судових витрат на правову допомогу. Відповідач просить відмовити у задоволенні цієї заяви, оскільки справа є малозначною, підготовлений представником позивача позов є шаблонним, а заявлена сума витрат на правничу допомогу є надмірною (а.с.95-96).

Перевіривши доводи заяв учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зауважує, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною першою-другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат адміністративний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у якій розглядалося судом касаційної інстанції питання щодо застосування норм права, відповідно до яких здійснюється визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподіл.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частинах першій, третій статті 139 КАС України, відповідно до яких:

при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа;

при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо порядку обчислення гонорару, то згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, про який йдеться у частині четвертій статті 134 КАС України, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У цій справі суд встановив, що 25.10.2023 між позивачем (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «Галицька правнича група», в особі адвоката Олійник О.О., яка діяла на підставі довіреності (Виконавець), укладено договір про надання правової допомоги №1/251023Т (а.с.86 зворот).

Відповідно до пункту 1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати Замовнику необхідну правову (правничу) допомогу зміст якої Замовник та Виконавець узгоджують на умовах цього договору у кожному окремому випадку шляхом підписання протоколу доручення який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору, розмір винагороди (гонорару) за надану правову (правничу) допомогу Виконавцем для Замовника у кожному конкретному випадку погоджується сторонами у протоколі доручення. Замовник оплачує винагороду (гонорар) Виконавцю за надану правову (правничу) допомогу у порядку та у строк погоджені Сторонами у Протоколі доручення.

31.10.2023 між сторонами укладено протокол доручення №1/251023Т/2 до договору №1/251023Т, пунктом 1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику правову (правничу) допомогу наступного змісту: Підготовка, підпис та подання до Тернопільського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахуванні та невиплаті Замовнику додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у зв`язку з перебуванням Замовника на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, внаслідок отриманих ним травм протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій, а також представництво інтересів Замовника у Тернопільському окружному адміністративному суді в межах розгляду судом зазначеної заяви (а.с.87 зворот).

У відповідності до пункту 2 протоколу, у зв`язку із наданням Виконавцем правової (правничої) допомоги відповідно до пункту 1 цього протоколу доручення, сторони встановили та погодили для Виконавця фіксований розмір винагороди (гонорару) який оплачується Замовником на умовах цього Протоколу у розмірі 10000,00 грн без ПДВ. Пунктами 2.1 та 4 визначено порядок здійснення оплати за надані послуги Замовник оплачую Виконавцю аванс у день підписання договору у розмірі 1000,00 грн, решта на підставі виставленого рахунку Виконавцем.

Згідно з пунктом 5 протоколу, сторонами погоджено, що факт надання Замовнику правової (правничої) допомоги Виконавцем, а також факт приймання такої правової (правничої) допомоги Замовником у повному об`ємі та без будь-яких зауважень чи застережень підтверджується перерахування Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця грошової суми, якщо така грошова сума сумарно еквівалентна фіксованому розміру винагороди (гонорару), погодженому сторонами у пункті 2 цього Протоколу.

На виконання домовленостей, визначених договором про надання правової допомоги №1/251023Т від 25.10.2023 та протоколу доручення №1/251023Т/2 від 31.10.2023 адвокатом надано професійну правову допомогу, детальний опис якої визначений у звіті адвоката.

Відповідно до звіту до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №37 від 09.02.2024 при наданні правової допомоги адвокатом надані наступні послуги: вивчення законодавства та судової практики щодо предмета спору - 1 год. на суму 1000,00 грн; збирання, вивчення, аналіз доказів у справі - 1 год. 30 хв. на суму 1500,00 грн; виготовлення позовної заяви - 6 год. 30 хв. на суму 6500,00 грн; виготовлення додатків до позовної заяви - 30 хв. на суму 500 грн, ознайомлення з процесуальними документами (ухвали суду, відзив на позовну заяву), робота в Електронному суді - 30 хв. на суму 500 грн. Загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги - 10 годин, що оцінюється адвокатом у 10000,00 грн (а.с.89 зворот 90).

Як вбачається з платіжної інструкції №13/11/2023 від 13.11.2023, позивач сплатив на розрахунковий рахунок АО «Галицька правнича група» грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. В подальшому 09.02.2024 позивачем було сплачено ще 9000,00 грн за надання йому правової допомоги, що підтверджується платіжною інструкцією №45518976SB від 09.02.2024 (а.с.88 зворот 89).

Загальна сума витрат на правничу допомогу, яку поніс позивач, складає 10000,00 грн.

У свою чергу від відповідача надійшли заперечення щодо співмірності заявлених витрат.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, тривалість розгляду справи судом, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи також на подане заперечення відповідача щодо заявлених витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки ця справа є справою незначної складності, адвокатом готувалася лише одна заява по суті справи, що не потребувало значних зусиль та затрат часу, а суд позовні вимоги суд задовольнив частково.

До витрат на правничу допомогу у цій справі включені послуги з вивчення законодавства та судової практики, збирання, вивчення та аналіз доказів, виготовлення додатків до позовної заяви, що за суттю охоплюються єдиною метою, якою є підготовка та складання позовної заяви; ознайомлення з процесуальними документам суду та заявами сторони, які також охоплюються загальною діяльністю адвоката. Крім того, за їх наслідками позивачем інших заяв по суті справи, окрім позовної заяви (відповіді на відзив), не подавалося.

Відтак, більшість послуг, що надавалися на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги, пов`язані із складанням позовної заяви та ознайомленням з мотивами заперечень відповідача, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про виконання роботи (надання послуг) у більшому обсязі.

При цьому, суд не ставить під сумнів вартість однієї години часу, витраченої адвокатом на надання позивачу правових послуг, оскільки відповідний розмір погоджений сторонами, однак, загальна кількість часу витраченого адвокатом в межах оформлення позовних матеріалів у цій справі та ознайомлення з заявами по суті справи відповідача, на переконання суду, є непропорційною складності справи та предмету спору.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, справедливим розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 3000,00 грн; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Отже, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Заява представника позивача підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 134, 138, 139, 143, 243, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу на суму 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп).

У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 07652444).

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 22 лютого 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.