Справа № 826/3462/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3462/18 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Зіньковській Ю.В.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Кондрашин І.В.;

від відповідача: Франчук Я.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року (повний текст рішення складено 14 грудня 2022 року) по справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Кредит Європа Банк", процесуальним правонаступником якого є АТ "Кредит Європа Банк", звернулось з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовної вимоги, від 13.11.2018, просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.01.2018 №.

Підставою позову є помилковість висновків перевірки про порушення позивачем вимог ст. 39 ПК України щодо не подання у 2014р. звіту про контрольовані операції та не відображення у цьому звіті, а також у звіті про контрольовані операції за 2015р., операцій з нерезидентом (пов`язана особа) Кредит Європа Банк Н.В. (Credit Europe Bank N.V.) з придбання права вимоги та погашення заборгованості боржників. Позивач вважає, що право вимоги боргу третьої особи не є товаром чи послугою у розумінні ПК України, а договір відступлення права вимоги від 12.06.2014 не передбачає перехід права власності на товар чи послугу, тому операція з переуступлення пов`язаною особою - нерезидентом права вимоги виконання зобов`язань на загальну суму 8 млн. доларів США згідно з цим договором не підпадає під визначення операцій з придбання (продажу) товарів, постачання товарів чи постачання послуг (пп.пп. 14.1.185, 14.119, 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України), не відноситься до контрольованих операцій і позивач не зобов`язаний був подавати звіт про контрольовані операції за 2014р. і відображати в ньому вказану операцію. Вважає, що операції з погашення заборгованості ТОВ "Збаразький цукровий завод" у сумі 3,95 млн. доларів США, ТОВ "Мрія Центр" у сумі 4,7 млн. доларів США, ПрАТ "Донецьксталь" у сумі 5 млн. доларів США перед позивачем за рахунок грошового покриття, отриманого від пов`язаної особи - нерезидента, не відносяться до контрольованих операцій, оскільки теж не передбачають перехід права власності на товари чи послуги і не впливають на оподаткування податком на прибуток. Погашення заборгованості вказаних боржників за акредитивом (резервним), відкритим пов`язаною особою - нерезидентом, є формою розрахунків і не передбачає перехід права власності на товар чи послугу. Окремо представник позивача посилається на положення пп. 196.1.5 п. 196.1 ст. 196 ПК України і стверджує, що операції з торгівлі за грошові кошти борговими зобов`язаннями (відступлення права вимоги за фінансовими кредитами фінансових установ), повернення коштів за договорами позики не є об`єктом оподаткування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 31.01.2018 № у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 365400,00 грн; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд частково скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення у відповідній частині про скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 31.01.2018 № .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що станом на 12.06.2014 ПК України не відносив операції з відступлення права вимоги, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами-нерезидентами до контрольованих операцій з огляду на те, що відступлення права вимоги не є придбанням (продажом) товарів (робіт, послуг). Апелянт звертає увагу, що у договорі про відступлення права вимоги від 12.06.2014 відсутній один з елементів віднесення його до контрольованої операції, а саме: відсутнє придбання (продаж) товарів (робіт, послуг) з переходом права власності на такий товар (роботи, послуги). На переконання позивача, місцевий суд неправильно визначив подію, з якою контролюючий орган пов`язував порушення та не з`ясував відсутність причинно-наслідкового зв`язку між датою проведення операції і характером такої події, саме тому, що станом на 12.06.2014 ПК України не були віднесені операції з відступлення (переуступки) права вимоги до складу товарів (робіт, послуг), здійснення такої операції не підпадало під критерії визначення контрольованої операції, отже й неподання звіту, не може бути підставою для застосування контролюючим органом штрафних санкцій. Апелянт наполягає на тому, що невизначеність (прогалини у визначенні) на законодавчому рівні ознак контрольованих операцій станом на 12.06.2014 не створюють факту (події) правопорушення, що виключає можливість застосування податковим органом штрафів (фінансових санкцій) за здійснення операцій з нетотожними ознаками.

Не погодившись з рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції у цій частині і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що господарські операції, здійснені платником податків з Credit Europe Bank N.V. визнаються контрольованими згідно з пп.39.2.1.1 пп.39.2.1.4 п.39.2 ст.39 ПК України (у редакції до 01.01.2015) та абз.«а» пп.39.2.1.1, пп.39.2.1.4. пп.39.2.1.7 п.39.2 ст.39 ПК України (у редакції після 01.01.2015). Перевіркою встановлено факт проведення контрольованих операцій з Credit Europe Bank N.V. у 2014 році операцій у розмірі 229139765,00 грн та неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік, що свідчить про невиконання платником податків вимог п.39.4 ст.39 ПК України (у редакції до 01.01.2015). Перевіркою встановлено факт проведення контрольованих операцій з Credit Europe Bank N.V. на суму 29139765,00 грн у 2014 році та недекларування їх у звіті про контрольовані операції за 2014 рік, що свідчить про невиконання платником податків вимог п.39.4 ст.39 ПК України (у редакції до 01.01.2015). Перевіркою встановлено факт проведення контрольованих операцій з Credit Europe Bank N.V. на суму 117256900,00 грн у 2015 році та недекларування їх у звіті про контрольовані операції за 2015 рік, що свідчить про невиконання платником податків вимог п.39.4 ст.39 ПК України (у редакції після 01.01.2015). Враховуючи вищевикладене, Офісом великих платників податків ДФС правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 31.01.2018 № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 1096200,00 грн за неподання звіту про контрольовані операції за 2014 та 2015 рік. Апелянт акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції при розгляді справи та прийнятті оскаржуваного судового рішення не взято до уваги та не надано належної правової оцінки, наявним беззаперечним доказам у справі в їх сукупності, що враховуючи суть спору, свідчить про не з`ясування останнім всіх обставин судової справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення адміністративного спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у судове засідання.

19.12.2023 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, зміст якого ідентичний змісту поданої Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні 23.01.2024 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.01.204 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідач провів документальну планову виїзну перевірку позивача за період з 01.01.2011 по 30.06.2017, оформлену актом від 10.01.2018 №10/28-10-43-01/34576883.

Актом перевірки, з питань, що оскаржуються позивачем, зафіксовано порушення п. 39.4 ст. 39 ПК України (у редакції до 01.01.2015) у частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік, недекларування виявлених контрольованих операцій у звіті за 2014 рік та недекларування виявлених контрольованих операцій у звіті за 2015 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, не погодившись з висновками акта перевірки, позивач подав відповідні заперечення.

У відповіді на заперечення від 26.01.2018 № 3845/10/28-10-43-01-11 Офіс великих платників податків ДФС повідомив платника податків про те, що висновки акта щодо порушення вимог п. 39.4 ст. 39 ПК України (у редакції до 01.01.2015) у частині неподання звіту про контрольовані операції за 2014 рік, недекларування виявлених контрольованих операцій у звіті за 2014 рік та недекларування виявлених контрольованих операцій у звіті за 2015 рік, є обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства.

На підставі акта перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 31.01.2018 № , яким відповідно до п. 120.3 ст. 120 ПК України застосував до позивача штрафні санкції у сумі 1096200 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись пп. 39.2.1.1, 39.2.1.4 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України (у редакції до 01.01.2015), пп. "а" пп. 39.2.1.1, 39.2.1.4, 39.2.1.7 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України (у редакції після 01.01.2015), дійшов висновку, що зазначені в акті операції з погашення заборгованості ТОВ "Збаразький цукровий завод" на суму 3950000 доларів США, ТОВ "Мрія Центр" на суму 4700000 доларів США і ПрАТ "Донецксталь" на суму 5000000 доларів США, проведені 23.12.2014, 24.12.2014 і 01.04.2015 за договорами про надання фінансових послуг, не підпадають під визначення контрольованих операцій, оскільки не є господарськими операціями з придбання товарів (послуг) і не впливають на об`єкт оподаткування позивача. Отже, позивач не був зобов`язаний декларувати вказані операції як контрольовані у 2014, 2015рр. Водночас, зазначена в акті операція з відступлення Первісним кредитором (Credit Europe Bank N.V.) на користь позивача (Новий кредитор) права вимоги, документів, інформації, а що позивач сплачує на користь нерезидента 8000000 доларів США і стає кредитором для боржників, яка (операція) проведена 12.06.2014, відноситься до господарських операцій з придбання товарів (послуг) і впливає на об`єкт оподаткування позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення були наступні обставини:

- укладення договору відступлення права вимоги від 12.06.2014, відповідно до умов якого первісний кредитор Credit Europe Bank N.V. передає (відчужує за плату), а новий кредитор (ПАТ «Кредит Європа Банк») приймає належні первісному кредиторові права вимоги, документи, інформацію, а також сплачує первісному кредитору ціну права вимоги, що становить 8000000,00 доларів США та стає кредитором по відношенню до боржників;

- здійснення 24.12.2014 операцій з погашення заборгованості ТОВ «Збаразький цукровий завод» за договором про надання фінансових послуг від 21.12.2010 № 41/10 за рахунок грошового покриття, отриманого від Credit Europe Bank N.V. відповідно до договору (Risk Participation Agreement) від 25.02.2013 на загальну суму 3950000,00 доларів США;

- здійснення 23.12.2014 операцій з погашення заборгованості ТОВ «Мрія Центр» за договором про надання фінансових послуг від 26.12.2012 № 72/12 за рахунок грошового покриття, отриманого від Credit Europe Bank N.V. відповідно до договору (Risk Participation Agreement) від 19.12.2012 на загальну суму 4700000,00 доларів США;

- здійснення 01.04.2015 операцій з погашення заборгованості ПрАТ «Донецьксталь» за договором про надання фінансових послуг від 24.01.2008 № 17/08 за рахунок грошового покриття, отриманого від Credit Europe Bank N.V. відповідно до договору (Risk Participation Agreement) від 15.05.2014 на загальну суму 5000000,00 доларів США.

На переконання контролюючого органу, вищезазначені господарські операції, здійснені позивачем з Credit Europe Bank N.V. визнаються контрольованими згідно з пп. 39.2.1.1, 39.2.1.4 п. 39.2 ст. 39 ПК України (у редакції до 01.01.2015) та абз. «а» пп. 39.2.1.1, 39.2.1.4, 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 ПК України (у редакції після 01.01.2015).

Надаючи правову оцінку доводам апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пп. 39.1.1 п. 39.1 ст. 39 ПК України (тут і надалі у редакції, що діяла на момент укладення договору відступлення права вимоги) податковий контроль за трансфертним ціноутворенням передбачає коригування податкових зобов`язань платника податків до рівня податкових зобов`язань, розрахованих за умови відповідності комерційних та/або фінансових умов контрольованої операції комерційним та/або фінансовим умовам, які мали місце під час здійснення зіставних операцій, передбачених цією статтею, сторони яких не є пов`язаними особами.

За визначенням пп. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України для цілей цього Кодексу контрольованими операціями є:

господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами;

господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - резидентами, які: задекларували від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік; застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року; сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року; не були платниками податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.

Згідно з пп. 39.2.1.4 п. 39.2 ст. 29 ПК України господарські операції, передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума таких операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний звітний календарний рік.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.06.2014 між Credit Europe Bank N.V. (первісний кредитор) та ПАТ «Кредит Європа Банк» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (надалі - договір), за умовами якого первісний кредитор відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 Цивільного кодексу України передає (відчужує за плату), а новий кредитор приймає належні первісному кредиторові права вимоги, документи, інформацію, а також сплачує первісному кредиторові ціну права вимоги та стає кредитором по відношенню до боржників.

Відповідно до п. 2.1 договору з моменту укладення цього договору новий кредитор має право замість первісного кредитора вимагати від боржників виконання зобов`язань за належними йому правами вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цього права вимоги.

Згідно з п. 2.2 договору під правами вимоги розуміються права вимоги виконання зобов`язань за наступними правочинами: Рамкова кредитна угода, підписана 15.04.2013 та укладена між Credit Europe Bank N.V., банком, належним чином створеним та діючим відповідно до законодавства Королівства Нідерландів, як кредитором, та боржниками: ТОВ «Астарта-Київ», ТОВ Агрофірма «Добробут», ТОВ «Волочиськ-Агро», ТОВ «Хмільницьке» (пп. 2.2.1 п. 2.2 договору).

У п. 2.3 договору визначено, що права вимоги нового кредитора до кожного з боржників на день укладення цього договору складають:

2.3.1. ТОВ «Астарта-Київ»:

- суму непогашеного залишку основного боргу за кредитом - 0,00 доларів США;

- суму нарахованих процентів за користування кредитом - 0,00 доларів США;

- зобов`язання сплатити проценти за користування кредитом в доларах США, що будуть нараховані новим кредитором з дати укладення цього договору за ставкою 8,16 % річних;

- зобов`язання сплатити штрафи, пені та інші платежі, що передбачені кредитним договором за несвоєчасне виконання боржником грошових зобов`язань.

2.3.2. ТОВ Агрофірма «Добробут»:

- суму непогашеного залишку основного боргу за кредитом - 2500000,00 доларів США;

- суму нарахованих процентів за користування кредитом - 0,00 доларів США;

- зобов`язання сплатити проценти за користування кредитом в доларах США, що будуть нараховані новим кредитором з дати укладення цього договору за ставкою 8,16 % річних;

- зобов`язання сплатити штрафи, пені та інші платежі, що передбачені кредитним договором за несвоєчасне виконання боржником грошових зобов`язань.

2.3.3. ТОВ «Волочиськ-Агро»:

- суму непогашеного залишку основного боргу за кредитом - 4111250,00 доларів США;

- суму нарахованих процентів за користування кредитом - 0,00 доларів США;

- зобов`язання сплатити проценти за користування кредитом в доларах США, що будуть нараховані новим кредитором з дати укладення цього договору за ставкою 8,16 % річних;

- зобов`язання сплатити штрафи, пені та інші платежі, що передбачені кредитним договором за несвоєчасне виконання боржником грошових зобов`язань.

2.3.4. ТОВ «Хмільницьке»:

- суму непогашеного залишку основного боргу за кредитом - 1388750,00 доларів США;

- суму нарахованих процентів за користування кредитом - 0,00 доларів США;

- зобов`язання сплатити проценти за користування кредитом в доларах США, що будуть нараховані новим кредитором з дати укладення цього договору за ставкою 8,16 % річних;

- зобов`язання сплатити штрафи, пені та інші платежі, що передбачені кредитним договором за несвоєчасне виконання боржником грошових зобов`язань.

Пунктом 3.1 договору установлено, що в день підписання цього договору новий кредитор здійснює розрахунки з первісним кредитором в сумі 8000000,00 доларів США.

Згідно з п. 4.1 договору в день підписання цього договору первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв:

- завірену підписами уповноважених працівників первісного кредитора копію кредитного договору;

- завірену підписами уповноважених працівників первісного кредитора копію документа, який підтверджує перерахування грошових коштів на поточні рахунки боржників, відкриті у нового кредитора;

- довідку про стан заборгованості боржників за кредитним договором станом на дату підписання цього договору завірену підписами уповноважених працівників первісного кредитора;

- завірену підписами уповноважених представників первісного кредитора копію повідомлення боржникам про відступлення (передачу) прав вимоги за кредитним договором.

Пунктом 4.3 договору установлено, що погашення заборгованості боржників перед новим кредитором за кредитним договором здійснюється на рахунки нового кредитора на території України. Боржники здійснюють погашення заборгованості перед новим кредитором після анулювання реєстрації кредитного договору в Національному Банку України. Первісний кредитор зобов`язується у разі отримання від боржника (після набрання чинності цим договором) грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором, перераховувати їх на рахунок нового кредитора не пізніше наступного робочого дня з дня отримання.

Відповідно до п. 8.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що з моменту підписання сторонами цього договору здійснюється відступлення права вимоги і всі права вимоги за кредитним договором переходять до нового кредитора.

У акті перевірки зазначено та не заперечується позивачем, що згідно з випискою за рахунком НОМЕР_1 SWIFT 12.06.2014 позивачем на рахунок Credit Europe Bank N.V. сплачено ціну права вимоги, визначену договором від 12.06.2014, в сумі 93237280,00 грн, що еквівалентно 8000000,00 доларів США.

Апелянт вважає, що відступлення права вимоги не є придбанням (продажом) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами, відтак, не підпадає під визначення контрольованої операції.

Колегія суддів відхиляє наведені доводи апелянта, з огляду на наступне.

За визначенням пп. 14.1.244 п. 14.1 ст. 14 ПК України товари - матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

З наведеного визначення вбачається, що будь-які матеріальні та нематеріальні активи для цілей оподаткування визнаються товаром.

При цьому, поняття «активи» відповідно до пп. 14.1.2 п. 14.1 ст. 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вживаються у значенні, наведеному в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, що діяла на момент укладення договору відступлення права вимоги), активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

В контексті викладеного та спірних правовідносин, колегія суддів зауважує, що право вимоги як майновий об`єкт цілком відповідає законодавчо встановленим критеріям, що використовуються для позначення поняття активу. Такий об`єкт виникає в результаті минулих подій (у даному випадку в результаті надання Банком фінансових кредитів), а від його використання очікується вигода у вигляді його погашення коштами чи в інший спосіб (у даному випадку через сплату позичальниками боргу разом із нарахованими на нього процентами).

У свою чергу, матеріальними активами відповідно до пп. 14.1.111 п. 14.1 ст. 14 ПК України є матеріальні активи - основні засоби та оборотні активи у будь-якому вигляді (включаючи електричну, теплову та іншу енергію, газ, воду), що не є коштами, цінними паперами, деривативами і нематеріальними активами.

Поняття оборотних активів окремо не визначено ПК України, але воно встановлюється нормативними актами, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку.

Застосування норм інших законодавчих актів для визначення змісту термінів, які не розкриті ПК України, передбачено п. 5.3 статті 5 ПК України, відповідно до якого (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

За визначенням, наведеним у пункті 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оборотні активи - це грошові кошти та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу чи протягом дванадцяти місяців з дати балансу.

При цьому, за змістом статей балансу дебіторська заборгованість визнається різновидом оборотних активів.

З огляду викладене, дебіторська заборгованість (а отже, і право вимоги як еквівалент поняття дебіторської заборгованості) для цілей оподаткування є оборотним активом, тобто товаром.

Зазначені висновки кореспондують також із нормами законодавства, яке регулює діяльність банків.

Відповідно до пункту 2 Положення про організацію внутрішнього аудиту в комерційних банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 20.03.1998 № 114 (у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин), активи банку - це накопичені протягом діяльності банку ресурси, які в майбутньому приносять економічну вигоду і призводять до припливу грошових коштів в банківську установу.

Згідно з положеннями пункту 1.3 глави 1 Розділу ІV Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для розрахунку адекватності регулятивного капіталу банку його активи поділяються на групи за ступенем ризику. До різних груп активів належать також і надані різним особам кредити.

При цьому поняття бухгалтерського обліку банків «надані кредити» за своїм змістом кореспондуються з поняттям права вимоги за відповідними фінансовими кредитами для цілей податкового обліку.

З огляду на викладене, придбаваючи право вимоги за фінансовими кредитами, банк вчиняє операцію зі своїми активами.

При цьому, у пп. 14.1.255 п. 14.1ст. 14 ПК України визначено, що відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Проте термінологічне відокремлення поняття відступлення права вимоги не свідчить про відмінність його правової природи для цілей оподаткування податком на прибуток від операцій з продажу товарів.

Операції з відступлення права вимоги вирізняються поряд із іншими операціями з продажу товарів, оскільки законодавчо передбачено різні порядки формування витрат і доходів для визначення об`єкту оподаткування податком на прибуток.

Так, за загальним правилом витрати та доходи від операцій з продажу товарів регулюються правилами ст. 136-139 ПК України. Водночас, доходи та витрати за операціями з продажу/придбання такого різновиду товару, як право вимоги визначаються згідно з приписами п. 153.5 ст. 153 ПК України. Саме для розмежування відповідних операцій, а отже, правил визначення доходів і витрат за ними, поняття відступлення права вимоги має окреме визначення в ПК України.

Зважаючи на викладене, системне тлумачення норм ПК України не дозволяє вважати відступлення права вимоги для цілей обліку з податку на прибуток окремою господарською операцією, відмінною від продажу/придбання товарів. Натомість така операція є в розумінні п. 153.5 ст. 153 ПК України різновидом операції з продажу/придбання товарів. При цьому продавцем відповідних товарів є особа, що відступає право вимоги за компенсацію. У справі, що розглядається, такою особою є пов`язана особа - нерезидент Credit Europe Bank N.V.

Враховуючи викладене та те, що загальна сума операції з придбання ПАТ «Кредит Європа Банк» у пов`язаної особи-нерезидента Credit Europe Bank N.V. права вимоги за договором відступлення права вимоги від 12.06.2014 перевищувала 50 мільйонів гривень, така операція у розумінні пп. 39.2.1.1, 39.2.1.4 п. 39.2 ст. 39 ПК України визнається контрольованою.

Встановлені у сукупності обставини спростовують доводи позивача, покладені в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Поряд з цим, матеріалами справи підтверджується, що у перевіреному періоді операція з придбання права вимоги за договором відступлення права вимоги від 12.06.2014 не була задекларована позивачем та останнім не було подано звіту про контрольовані операції за 2014 рік.

Згідно з п. 120.3 ст. 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:

300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;

1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 31.01.2018 № в частині застосованої фінансової санкції (штрафу) у загальному розмірі 730800,00 грн.

Обґрунтовуючи висновок про віднесення операції позивача з погашення боргу ТОВ «Збаразький цукровий завод», ТОВ «Мрія Центр», ПрАТ «Донецьксталь» за договорами про надання фінансових послуг за рахунок грошового покриття, отриманого від Credit Europe Bank N.V. відповідно до договорів (Risk Participation Agreement), відповідач у акті перевірки вказує на те, що операції з отримання банком сум покриття ризику за кредитами передбачають сплату вартості на користь іншої фінансової установи (гаранта) за отримання такого способу забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами. Водночас, перевіркою встановлено, що ПАТ «Кредит Європа Банк» не здійснював сплати винагород (комісій тощо) на користь Credit Europe Bank N.V. сумами покриття ризику. У акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що грошове покриття, отримане від Credit Europe Bank N.V. є таким, що отримано безоплатно, тобто за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості, а також, що отримуються банківською установою без висування вимоги щодо компенсації їх вартості.

У апеляційній скарзі відповідачем не наведено жодного доводу в обґрунтування неправомірності висновків суду обставинам справи, натомість останнім констатовано лише факт порушення позивачем, який полягає у недекларуванні контрольованих операцій за 2014, 2015 роки та неподання відповідних звітів за вказані періоди.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Як уже було зазначено апеляційним судом, за визначенням пп. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України (у редакції, що діяла до 01.01.2015) для цілей цього Кодексу контрольованими операціями є:

господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами;

господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - резидентами, які: задекларували від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік; застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року; сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року; не були платниками податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.

Згідно з пп. 39.2.1.4 п. 39.2 ст. 29 ПК України господарські операції, передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума таких операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний звітний календарний рік.

З 01.01.2015 положеннями пп. «а» пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України (тут і надалі редакція з 01.01.2015) було передбачено, що контрольованими операціями для цілей нарахування податку на прибуток підприємств є господарські операції, які впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами.

Згідно з пп. 39.2.1.4 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на оподатковуваний дохід платника податків, зокрема, але не виключно:

операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо;

операції з надання послуг;

операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності;

фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо;

операції з капіталом, включаючи купівлю чи продаж акцій або інших інвестицій, купівлю чи продаж довгострокових матеріальних і нематеріальних активів.

Відповідно до пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1-39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов`язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік;

обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов`язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.

В контексті викладених правових норм, що визначали поняття контрольованих операцій у 2014 та 2015 роках, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19.11.2012 між ПАТ «Кредит Європа Банк» (Кредитор) та Credit Europe Bank N.V. (Учасник) укладено договір про участь в кредитному ризику, яким сторони домовились про наступне:

Ціль: цей договір визначає строки та умови, на які погоджуються сторони, та на яких Кредитор надає, а Учасник отримує незабезпечену нерозголошену участь по відношенню до кредитної лінії (надалі - Кредит), виданої Отримувачу Кредиту відповідно до Договору про надання кредитних послуг № 72/12 від 26.10.2012 з усіма додатками (Кредитний договір);

Отримувач Кредиту: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр»;

Тип Кредиту: короткостроковий грошовий кредит;

Сума Кредиту: 5000000,00 доларів США;

Відсоткова ставка: дол. США - 10,95 % річних;

Комісія: 0,5% річних (щоквартально);

Дата погашення: 09.11.2017;

Кредитний договір: договір про надання фінансових послуг № 72/12 з Отримувачем Кредиту від 26.10.2012 з додатком № 1 від 26.10.2012;

Кредитор: ПАТ «Кредит Європа Банк»;

Учасник: Credit Europe Bank N.V.;

Угода: незабезпечена, нерозголошена;

Сума участі: 5000000,00 доларів США;

Право вимоги: без права вимоги по відношенню до Отримувача Кредиту;

За умовами указаного договору Учасник погоджується прийняти та взяти на себе ризик кредиту в сумі 5000000,00 доларів США (Сума участі).

У пункті 2 вказаних умов передбачено, Учасник приймає незабезпечену участь в Кредитному договорі в сумі еквівалентній Сумі участі.

Пунктом 5 умов установлено, що участь Учасника відповідно до даного договору є суцільним ризиком Учасника та, крім випадків, спеціально обумовлених даним договором, Кредитор не несе відповідальності перед Учасником по відношенню до Кредитного договору або будь-які неплатежі по ньому.

Також, пунктом 6 умов передбачено, якщо Отримувач Кредиту не зможе виконати своїх зобов`язань в рамках даного договору, Учасник не матиме права вимоги до Кредитора по відношенню до такої неплатоспроможності та Кредитор не несе відповідальності перед Учасником за або страхує Учасника від будь-яких збитків, що були понесені Учасником в результаті змісту, викладеному в даному договорі.

25.02.2013 між ПАТ «Кредит Європа Банк» (Кредитор) та Credit Europe Bank N.V. (Учасник) укладено договір про участь в кредитному ризику, яким сторони домовились про наступне:

Ціль: цей договір визначає строки та умови, на які погоджуються сторони, та на яких Кредитор надає, а Учасник отримує незабезпечену нерозголошену участь по відношенню до кредитної лінії (надалі - Кредит), виданої Отримувачу Кредиту відповідно до Договору про надання кредитних послуг № 41/10 від 21.12.2012 з усіма додатками (Кредитний договір);

Отримувач Кредиту: Товариство з обмеженою відповідальністю «Збаразький цукровий завод»;

Тип Кредиту: короткостроковий грошовий кредит;

Сума Кредиту: 5000000,00 доларів США;

Відсоткова ставка: дол. США - 10,95 % річних, грн - 15,0 %;

Комісія: 0,5% річних (щоквартально);

Дата погашення: 04.01.2014;

Кредитний договір: договір про надання фінансових послуг № 41/10 з Отримувачем Кредиту від 21.12.2010 з додатком № 1 від 21.12.2012, додатком № 2 від 23.01.2013, з додатком № 3 від 23.01.2012, з додатком № 4 від 12.12.2012;

Кредитор: ПАТ «Кредит Європа Банк»;

Учасник: Credit Europe Bank N.V.;

Угода: незабезпечена, нерозголошена;

Сума участі: 5000000,00 доларів США;

Право вимоги: без права вимоги по відношенню до Отримувача Кредиту;

За умовами указаного договору Учасник погоджується прийняти та взяти на себе ризик кредиту в сумі 5000000,00 доларів США (Сума участі).

У пункті 2 вказаних умов передбачено, Учасник приймає незабезпечену участь в Кредитному договорі в сумі еквівалентній Сумі участі.

Пунктом 5 умов установлено, що участь Учасника відповідно до даного договору є суцільним ризиком Учасника та, крім випадків, спеціально обумовлених даним договором, Кредитор не несе відповідальності перед Учасником по відношенню до Кредитного договору або будь-які неплатежі по ньому.

Також, пунктом 6 умов передбачено, якщо Отримувач Кредиту не зможе виконати своїх зобов`язань в рамках даного договору, Учасник не матиме права вимоги до Кредитора по відношенню до такої неплатоспроможності та Кредитор не несе відповідальності перед Учасником за або страхує Учасника від будь-яких збитків, що були понесені Учасником в результаті змісту, викладеному в даному договорі.

15.05.2014 між ПАТ «Кредит Європа Банк» (Кредитор) та Credit Europe Bank N.V. (Учасник) укладено договір про участь в кредитному ризику, яким сторони домовились про наступне:

Ціль: цей договір визначає строки та умови, на які погоджуються сторони, та на яких Кредитор надає, а Учасник отримує незабезпечену нерозголошену участь по відношенню до кредитної лінії (надалі - Кредит), виданої Отримувачу Кредиту відповідно до Договору про надання кредитних послуг № 17/08 від 24.01.2008 (зі змінами від 09.08.2013) з усіма додатками (Кредитний договір);

Отримувач Кредиту: ЗАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод»;

Тип Кредиту: короткостроковий грошовий кредит;

Сума Кредиту: 9059000,00 доларів США;

Відсоткова ставка: дол. США середньозважена - 8,5 % річних;

Комісія: 0,5% річних (щоквартально);

Дата погашення: 14.01.2015;

Кредитний договір: договір про надання фінансових послуг № 17/08 з Отримувачем Кредиту від 24.01.2008 (зі змінами від 09.08.2013);

Кредитор: ПАТ «Кредит Європа Банк»;

Учасник: Credit Europe Bank N.V.;

Угода: незабезпечена, нерозголошена;

Сума участі: 5000000,00 доларів США;

Право вимоги: без права вимоги по відношенню до Отримувача Кредиту;

За умовами указаного договору Учасник погоджується прийняти та взяти на себе ризик кредиту в сумі 5000000,00 доларів США (Сума участі).

У пункті 2 вказаних умов передбачено, Учасник приймає незабезпечену участь в Кредитному договорі в сумі еквівалентній Сумі участі.

Пунктом 5 умов установлено, що участь Учасника відповідно до даного договору є суцільним ризиком Учасника та, крім випадків, спеціально обумовлених даним договором, Кредитор не несе відповідальності перед Учасником по відношенню до Кредитного договору або будь-які неплатежі по ньому.

Також, пунктом 6 умов передбачено, якщо Отримувач Кредиту не зможе виконати своїх зобов`язань в рамках даного договору, Учасник не матиме права вимоги до Кредитора по відношенню до такої неплатоспроможності та Кредитор не несе відповідальності перед Учасником за або страхує Учасника від будь-яких збитків, що були понесені Учасником в результаті змісту, викладеному в даному договорі.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що згідно з виписками по рахункам 1602 позивачем проведено операції з погашення заборгованості за рахунок грошового покриття, отриманого від Credit Europe Bank N.V. за указаними вище договорами, а саме:

24.12.2014 погашено заборгованість ТОВ «Збаразький цукровий завод» на загальну суму: 3950000,00 доларів США;

23.12.2014 погашено заборгованість ТОВ «Мрія Центр» на загальну суму: 4700000,00 доларів США;

01.04.2015 погашено заборгованість ПрАТ «Донецьксталь» на загальну суму: 5000000,00 доларів США.

Відповідно частини третьої статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Статтею 68 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

У фінансових звітах кожного банку відображаються результати його діяльності за звітний період.

За визначенням, наведеним у пункті 7 Міжнародних стандартів фінансової звітності (МСФЗ) 18, дохід - це валове надходження економічних вигід протягом періоду, що виникає в ході звичайної діяльності суб`єкта господарювання, коли власний капітал зростає в результаті цього надходження, а не в результаті внесків учасників власного капіталу.

Згідно з пунктом 8 МСФЗ дохід включає тільки валові надходження економічних вигід, які отримані чи підлягають отриманню суб`єктом господарювання на його власний рахунок. Суми, отримані від імені третіх сторін (такі, як податок з продажу, податки на товари та послуги і податок на додану вартість), не є економічними вигодами, що надходять до суб`єкта господарювання, і не ведуть до збільшення власного капіталу. Отже, вони виключаються з доходу. Подібним чином у будь-яких агентських відносинах валове надходження економічних вигід включає суми, які отримані від імені принципала, але не спричиняють збільшення власного капіталу підприємства. Суми, отримані від імені принципала, не є доходом. Натомість доходом є сума комісійних.

За визначенням пункту 1.3 розділу І Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою НБУ від 03.12.2003 № 514 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

акредитив - це умовне грошове зобов`язання, що надається банком-емітентом за дорученням та з інструкціями особи - наказодавця акредитива (та від його імені) або від власного імені, здійснити платіж на користь одержувача коштів чи визначеної ним особи бенефіціара або акцептувати і сплатити виставлені бенефіціаром переказні векселі (тратти), або уповноважити інший банк провести такий платіж, або акцептувати і сплатити переказні векселі (тратти), або надати повноваження іншому банку здійснити негоціацію (купити або врахувати переказні векселі (тратти) проти передбачених документів з урахуванням дотримання умов акредитива;

резервний акредитив - це безвідкличне незалежне зобов`язання банку-емітента, надане в документарній формі (або у вигляді повідомлення) бенефіціару на прохання наказодавця акредитива або за дорученням іншого банку, або від власного імені, сплатити кошти за наказодавця акредитива (принципала) або за себе, або акцептувати і сплатити виставлені бенефіціаром переказні векселі (тратти), або уповноважити інший банк провести такий платіж, або акцептувати і сплатити переказні векселі (тратти), або надати повноваження іншому банку здійснити негоціацію у разі отримання вимоги про платіж разом з документами, що підтверджують невиконання зобов`язань наказодавця акредитива (якщо це було передбачено умовами резервного акредитива), та/або отримання переказного векселя (тратти).

Відповідно до пункту 1.4 Положення в акредитиві має бути чітко зазначено спосіб виконання акредитива: сплатити за пред`явленням документів, якщо акредитив

виконується шляхом платежу за пред`явленням; взяти на себе зобов`язання щодо відстроченого платежу та сплатити з настанням строку платежу, якщо акредитив виконується шляхом відстроченого платежу; акцептувати переказний вексель (тратту), який виписаний

бенефіціаром, та сплатити з настанням строку платежу, якщо акредитив виконується шляхом акцепту.

Аналізуючи зміст перелічених договорів участі у кредитному ризику у взаємозв`язку з наведеними нормами законодавства, колегія суддів зазначає, що проведені позивачем операції з погашення заборгованості ТОВ «Збаразький цукровий завод», ТОВ «Мрія Центр, ПрАТ «Донецьксталь» за рахунок грошового покриття, отриманого від Credit Europe Bank N.V., не підпадають під визначення контрольованих операцій, наведене ПК України у редакціях як до, так і після 01.01.2015.

Колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки містить власне тлумачення умов договорів участі у кредитному ризику, поряд з цим висновки контролюючого органу не спростовують того, що вказані операції не є господарськими операціями з купівлі/продажу товарів та не є доходом позивача у розумінні МСЗФ 18.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 31.01.2018 № в частині застосованої фінансової санкції (штрафу) у загальному розмірі 365400,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційних скарг жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Судовою колегією враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 272, 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді І.О. Грибан

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.