Справа № 460/1034/24
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про витребування доказів
22 лютого 2024 року м. Рівне №460/1034/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. розглянувши в письмовому провадженні процесуальне питання, пов`язане з розглядом справи за позовом
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач 1), Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 06.01.2024, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Він подав заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте відповідач 1 прийняв рішення та відмовив у призначенні пенсії через відсутність документів, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років. При цьому позивач вважає, що наявність в нього посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС є підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. За наведених обставин позивач вважає, що йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення. Просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 30.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні). Витребувано у позивач довідку про період його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.
На виконання вимог ухвали, 07.02.2024 на адресу суду найшла від ОСОБА_1 довідка № 1159 від 27.11.2023 про період його проживання в с. Березина Вараського району Рівненської області, а саме з 05.01.1969 по 13.04.1987 та із 07.04.1989 по 16.06.1989.
Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало відзив на позовну заяву. У своїх запереченнях зазначило, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Наголосив, що періоди проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю становить 3 роки 7 місяців 24 дні. Таким чином, період проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю позивача, станом на 01.01.1993 складає менше 4 років. А тому немає підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відтак просив відмовити у задоволенні позову.
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скористалося правом на подання відзиву, у якому вказало, що право позивача на початкову величину зниження пенсійного віку на 2 роки відсутнє. Також, немає підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, через не підтвердження періоду роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 не менше 4 років. З урахуванням наведеного, відповідач просив суд позов залишити без задоволення.
Оскільки розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.
У відзивах на позовну заяву та рішенні про відмову у призначенні пенсії, яке прийняте 08.01.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області серед іншого вказується, що у зоні посиленого радіологічного контролю (нині м. Вараш), станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 прожив менше 4 років.
Тобто, з моменту аварії на ЧАЕС та до 01.01.1993 позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення, згодом у зоні посиленого радіологічного контролю.
Суд враховує, що згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Оскільки у матеріалах справи відсутня довідка про період проживання та/або роботи позивача зоні посиленого радіологічного контролю, то з метою з`ясування всіх обставин справи, необхідно витребувати у позивача додаткові докази по справі.
За правилами частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За вимогами статей 73, 74, 75, 76 докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.
Належними, відповідно до положень статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування, в свою чергу, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З урахуванням предмету спору та виходячи із закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу офіційного з`ясування всіх обставин, відповідно до якого судом вживаються визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, суд дійшов висновку про необхідність витребування доказів.
Відповідно до положень частини третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Частинами шостою дев`ятою цієї статті передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.
Керуючись статтями 2, 9, 72-76, 80, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Витребувати у ОСОБА_1 довідку органу місцевого самоврядування про період його проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.
Витребуванні докази надати суду в десятиденний строк з дня отримання ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.П. Зозуля