Справа № 213/5857/23
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5857/23
Номер провадження 2-а/213/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Куропятник І.О.,

за участі (в режимі відеоконференції)

представника позивача - адвоката Шкред Анастасії Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, адміністративну справу № 213/5857/23 за позовом ОСОБА_1 до Інгулецького об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і просить визнати протиправними і скасувати Постанови № 566-В від 12.12.2023 року та № 567-В від 12.12.2023 року, складені Інгулецьким об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП кожною постановою, провадження у справах закрити, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно з постановою № 566-В від 12.12.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. за те, що він почав з 19.07.2023 року проходити військово-лікарську комісію. Станом на 12.12.2023 року не пройшов повністю комісію.

Згідно з постановою № 567-В від 12.12.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. за те, що він став на облік внутрішньо переміщеної особи в УПСЗН Інгулецького району 15.01.2022 року, станом на 12.12.2023 року на облік військовозобов`язаних солдатів запасу не став.

З постановою № 566-В позивач не погоджується з тих підстав, що викладені в ній обставини є неправдивими, оскільки він у липні 2023 року з`явився на перший виклик відповідача, отримав направлення на проходження ВЛК і пройшов медичний огляд в усіх медичних закладах, до яких йому було надано направлення. Після чого, 20.11.2023 року через свого представника адвоката Березюк Л.І. направив на адресу відповідача заяву від 15.11.2023 року, якою повідомив, що він пройшов медичний огляд і на підтвердження тяжкого стану здоров`я надіслав оригінали медичних документів, зокрема Актів дослідження стану здоров`я віл трьох лікарень міста. Зазначив, що наявність у нього підтверджених хвороб дають підстави відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» визнати його непридатним до мобілізації як у мирний, так і у воєнний час.

Згідно з роздруківкою з сайту Укрпошти вказану кореспонденцію відповідачем було отримано 22.11.2023 року. Незважаючи на це, відповідач склав у відношенні нього постанову про неповне проходження медичного огляду, однак не вказав, які саме медичні огляди не були пройдені позивачем, в які строки та в яких установах, а також коли йому були надані направлення в ці установи.

При цьому позивач зазначає, що під час особистої явки до Інгулецького ОРТЦК та СП 12 грудня 2023 року йому повідомили про те, що ніякої заяви та медичних документів від нього не отримували і йому треба повторно проходити всіх лікарів. Після відмови проходження повторно медичного огляду у відношенні нього було складено протокол за ч.2 ст.210 КУпАП і винесено постанову, яку він вважає протиправною і просить скасувати.

Також просив врахувати, що до адміністративної відповідальності його було притягнуто тільки 12.12.2023 року, тобто з порушенням встановленого законом двомісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності з моменту виявлення триваючого адміністративного правопорушення.

Щодо постанови № 567-В, позивач вважає її також протиправною, оскільки він 19 липня 2023 року прибув до Інгулецького ОРТЦК та СП для взяття на облік, отримав направлення на проходження ВЛК і пройшов медичний огляд, про результати якого повідомив відповідача письмово. В подальшому з`являвся до відповідача на всі виклики, крім 11.09.2023, коли знаходився в лікарні. Чому за весь цей час його не було поставлено на облік йому не відомо, своєї вини в цьому не відчуває, від явки за викликами не ухилявся.

Оскільки відповідачу з 19 липня 2023 року було відомо, що позивач не перебуває на обліку, він мав скласти протокол і розглянути справу у двохмісячний строк, передбачений ст.38 КУпАП, однак виніс постанову лише 12.12.2023 року. При цьому відповідач в порушення ст.277-2 КУпАП про розгляд справи його своєчасно не повідомив, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив на позов. Відносно постанови № 567-В про непостановку Позивача на облік військовозобов`язаних, зазначив, що позивач з`явився до Інгулецького ОРТЦК та СП через 18 місяців після взяття на облік як внутрішньо переміщена особа, чим порушив вимоги п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з яким зобов`язаний стати на військовий облік після прибуття до нового місця проживання в семиденний строк. В поясненнях на протокол позивач зазначив, що він не знав про такий обов`язок, особисто письмово попросив розгляд протоколу за ч.2 ст.210 КУпАП провести в день його складання, тобто 12 грудня 2023 року, штраф у розмірі 1700 грн. сплатив, чим підтвердив скоєння адміністративного правопорушення.

Вимогу Позивача про скасування постанови № 566-В Відповідач також заперечував, оскільки не отримував від позивача заяви від 15.11.2023 і медичних документів після, начебто, пройденого ним медичного огляду, а 21.11.2023 отримав адвокатський запит з Актами дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 і проханням розглянути документи та визнати останнього непридатним до мобілізації як у мирний, так і у воєнний час. На вказаний запит Інгулецьким ОРТЦК та СП29.11.2023 була надана відповідь про те, що на додаткові обстеження ОСОБА_1 був направлений лікарем членом ВЛК, а не самим ЦК та СП, а тому для отримання висновку лікаря ВЛК медичні документи необхідно принести саме до військово-лікарської комісії та надати виписні епікризи. У листі було зазначено про повернення медичних документів (Акти у кількості 3 шт.). Документи були повернуті адвокату Березюк Л.В. звичайними засобами поштового зв`язку «Укрпошта» у зв`язку з відсутністю належного фінансового забезпечення.

12.12.2023 начальником Інгулецького ОРТЦК та СПбула винесена постанова у відношенні позивача за ч.2 ст.210 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 1700 грн., який позивач сплатив, чим підтвердив скоєння даного адміністративного правопорушення.

Відповідач зазначив, що достовірних доказів, які б спростували відсутність складу адміністративних правопорушень Позивачем не надано, а тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача знов звертав увагу суду на те, що адміністративне стягнення на позивача за непостановку на облік накладено з порушенням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначених ч.1 ст.38 КУпАП. Позивач не став на облік в Інгулецькому ОРТЦК та СП, насамперед, тому, що вважав, що підлягає виключенню з військового обліку за станом здоров`я.

Щодо другої постанови, надав пояснення про те, що документи, які начебто були повернуті адвокату позивача, ним не отримувались, докази їх направлення поштою у відповідача відсутні. Зауважив, що після надходження медичних документів від позивача, відповідач мав би їх передати уповноваженій особі, тобто лікарю члену ВЛК, відповідно до вимог ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», а не повертати назад простою поштовою кореспонденцією. Тобто відповідач сам створив ситуацію, за якої були втрачені документи позивача, і за це наклав на останнього штраф постановою № 566-В від 12.12.2023.

Позиція відповідача про визнання позивачем вини сплатою штрафів не підтверджується жодними нормами законодавства. Позивач дійсно оплатив штрафи з тих підстав, що на нього здійснювався фізичний та психологічний тиск і він боявся, що його не випустять з приміщення ТЦК. Однак оплата штрафів не узаконює дії органу державної влади, якщо такі дії за всіма об`єктивними ознаками є незаконними, як у даному випадку.

Відповідач в додаткових поясненнях на відповідь на відзив не погодився з тим, що він мав передати отримані від позивача медичні документи до ВЛК, оскільки військово-лікарські комісії відносяться до суб`єктами господарювання у сфері охорони здоров`я, і думка позивача про те, що ВЛК знаходиться в одному приміщенні з Інгулецьким ОРТЦК та СП,є хибною. На підтвердження відповідач надав копію листа № 1661 КП «Криворізька міська лікарня № 1» КМР від 05.10.2023, згідно з яким ВЛК буде проводити медичний огляд громадян в числа допризовників, призовників та військовозобов`язаних Інгулецького району на базі структурного підрозділу КП «Криворізька міська лікарня № 1» КМР за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Української добровольчої армії, 6.

Твердження Позивача про сплату штрафів під впливом фізичного та психологічного тиску нічим не підтверджується. Штрафи позивач сплатив в АТ «Ощадбанк», тобто поза приміщенням Інгулецького ОРТЦК та СП.

Позовні вимоги вважає необґрунтованими, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутності представника.

Представник позивача, яка брала участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, в судовому засіданні позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав, просила задовольнити.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов до наступного висновку.

Статтею ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період передбачена частиною другою цієї статті.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Як вбачається з ч.1 ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Вирішуючи спір щодо постанови № 567-В від 12.12.2023 року за ч.2 ст.210 КУпАП, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень сторони позивача в судовому засіданні, позивачем фактично не оспорюється його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення щодо несвоєчасної постановки на військовий облік після зміни місця проживання. При цьому, позивач заперечує проти притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення порядку військового обліку виключно з підстав нескладання відповідачем з невідомих причин відповідного протоколу у липні 2023 року, під час його першої явки за викликом, та пропуску відповідачем строків його притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач в якості заперечень проти позову в частині пропуску строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності постановою № 567-В від 12.12.2023 року зазначає лише, що, сплативши штраф, позивач визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки жодна зі сторін фактично не заперечує, що позивач прибув до Інгулецького ОРТЦК та СП у липні 2023 року,і пояснення сторін мають розбіжності лише в даті (позивач зазначає 19 липня, а відповідач, посилаючись на картку обстеження та медичного огляду вказує дату 06 липня), то саме у липні було виявлено відповідачем дане правопорушення, і, отже, з липня 2023 року починається відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з доданим відповідачем до відзиву Протоколом № 567-В від 12.12.2023, ОСОБА_1 станом на 12.12.2023 несвоєчасно став на військовий облік, чим порушив п.2 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Постанову КМУ № 1487 від 30.12.2022 року і вчинив правопорушення, передбачене ст.210 КУпАП.

Постановою начальника Інгулецького ОРТЦК та СП В. Войтко № 567-В від 12.12.2023 за вказане правопорушення ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення штрафу у сумі 1700,00 грн.

Згідно ч.1 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.02.2019 в справі № 149/2498/17, днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд доходить до висновку, що, хоча Відповідачу стало відомо про порушення Позивачем порядку військового обліку у липні 2023 року, постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення було винесено 12.12.2023 року, тобто після спливу строків, притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч.1 ст.38 КУпАП.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що, в діях позивача дійсно вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, але оскільки відповідачем у даному випадку дійсно пропущено строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскаржувана постанова № 567-В від 12.12.2024 року є протиправною і підлягає скасуванню.

При цьому, під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Вирішуючи спір щодо постанови № 566-В від 12.12.2023 року, суд виходить з наступного.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України. Згідно зі ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 в липні 2023 року з`явився до Інгулецького ОРТЦК та СП за викликом та отримав на проходження медичного обстеження до військово-лікарською комісією.

Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, основними завданнями військово-лікарської експертизи серед іншого є визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби. Штатні ВЛК є військово-медичними установами.

Згідно п.3.1. цієї постанови, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Як зазначено в п.3.3., військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повторно оглядаються ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після додаткового обстеження. Направляє на обстеження лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП, про що вносить відповідний запис у реєстр ЕСОЗ.

Відповідно до п.3.11. Положення, у разі коли лікарям ВЛК ТЦК та СП важко остаточно визначити стан здоров`я військовозобов`язаного, він направляється лікарем - членом ВЛК на амбулаторне або стаціонарне обстеження з подальшим оглядом ВЛК ТЦК та СП, з унесенням відповідного запису про направлення до ЕСОЗ.

Згідно з наданою відповідачем копією Картки обстеження та медичного огляду на ім`я ОСОБА_1 , останній 06.07.2023 пройшов огляд терапевтом, хірургом, невропатологом, ЛОР, офтальмологом, дерматовенерологом, психіатром та стоматологом /а.с.38/.

Наданими Позивачем доказами, зокрема, Актом дослідження стану здоров`я № 2206, підтверджено, що ОСОБА_2 за направленням Інгулецького ОРТЦК та СП (ВЛК) знаходився на стаціонарному обстеженні КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР з 06.09.2023 по 19.09.2023 /а.с.7/.

Згідно з Актом дослідження стану здоров`я № 2209, ОСОБА_2 за направленням Інгулецького ОРТЦК та СП (ВЛК) від 06.07.2023 проходив амбулаторне обстеження у КФ КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтольмологічна лікарня» з 31.08.2023 по 31.08.2023 /зворотній бік а.с.8/.

Відповідно до Акту дослідження стану здоров`я № 2210 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному обстеженні КНП «Криворізька міська лікарня № 3» КМР з 26.09.2023 по 29.09.2023 /а.с.10/.

Із поштової накладної та опису вкладення вбачається, що 20.11.2023 на адресу відповідача фізичною особою ОСОБА_3 була направлена заява адвоката, ордер, копія свідоцтва та оригінали Актів № 2210, № 2209, № 2206 /а.с.6/.

Згідно з трекінгом поштових відправлень «Укрпошта» відправлення вручено адресатові 22.11.2023 / зворотній бік ас.9/.

Відповідно до долученого до відзиву на позов копією листа, 29.11.2023 за вих. № 5509 Відповідачем розглянуто адвокатський запит щодо и визнання непридатним до Військової служби ОСОБА_1 на підставі надісланих Актів дослідження стану здоров`я і повернуто ці Акти, для особистого звернення та надання військовозобов`язаним ОСОБА_1 відповідних актів дослідження стану здоров`я та необхідних виписних епікризів до військово- лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби.

Як зазначено в листі, військовозобов`язаний ОСОБА_1 був направлений на додаткове обстеження лікарем членом ВЛК, а не самим Інгулецьким ОРТЦК та СП, відповідно висновок про придатність (непридатність) військовозобов`язаного до військової служби оформлює саме лікар ВЛК, який виносить відповідну постанову і видає довідку ВЛК /а.с.39/.

Суд критично ставиться до тверджень Позивача, що йому під час явки у грудні 2023 року до Центру комплектування та соціальної підтримки було повідомлено про втрату надісланих ним документів, оскільки це не підтверджено ніякими доказами і спростовується листом відповідача, в якому вказано, якого змісту надійшов адвокатський запит, і перераховані номера і дати Актів дослідження стану здоров`я Позивача.

До того ж, матеріалами позову не підтверджено надсилання Позивачем або його представником документів до Інгулецького ОРТЦК та СП саме 15 листопада 2023 року, оскільки, як зазначено вище, позивачем надано копія накладної від 20.11.2023.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення Позивач визнав, що несвоєчасно пройшов ВЛК і пояснив це наявністю у нього тяжких захворювань і проходженням лікування /а.с.34/.

Доказів здійснення з боку працівників Інгулецького ОРТЦК та СП тиску на нього або психологічного впливу Позивачем суду не надано, згідно з квитанцією штраф у розмірі 1700,00 грн. ним сплачено того ж дня 12.12.2023 року /а.с.37/.

Згідно з п.3.8 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МО України від 14.08.2008 № 402, після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: придатний до військової служби; тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду); непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку; обмежено придатний до військової служби .

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК у двох примірниках, яка дійсна протягом одного року з дня медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК. Копія довідки видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Отже, як встановлено судом, Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, прямо не передбачено якому органу має надати особа, яка пройшла медичне обстеження (лікування) отримані медичні документи, але оскільки відповідно до цього Положення постанову про придатність (непридатність) до військової служби виносить саме ВЛК, яке видає на підставі цієї постанови довідку, суд вважає, що саме до ВЛК Позивач мав надати свої документи, отримані за результатами медичного обстеження за направленням лікаря ВЛК.

При цьому суд враховує, що відповідне роз`яснення було надано представнику позивача при поверненні його документів.

Доказів неотримання цих документів стороною позивача не надано, його твердження про те, що ЛКК здійснює свою роботу в одному приміщенні з ОРТЦК та СП, суд не приймає, оскільки воно не підтверджено належними доказами, а отже є припущенням. Водночас, згідно з наданою відповідачем копією листа від 05.10.2023 № 1616, військово-лікарська комісія Інгулецького ОРТЦК та СП проводить медичний огляд призовників та військовозобов`язаних Інгулецького району на базі структурного підрозділу КП «Криворізька міська лікарня № 1» КМР за адресою: вул. Української добровольчої армії, 6 (тобто за іншою, ніж Відповідач, адресою).

Доводи позивача про те, що РЦК та СП після отримання поштою заяви його адвоката та медичних документів мав самостійно передати їх до ЛКК є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач повинен був надати медичні документи для подальшого розгляду і прийняття рішення до ВЛК, проте не вчинив цього, тривалий час не звертався до РТЦК та СП для з`ясування результатів розгляду направлених ним медичних Актів, не надав епікризів про проходження ним лікування, тобто не пройшов повністю медичну комісію, чим порушив правила військового обліку та вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, а саме - непроходження повністю станом на 12.12.2023 року військово-лікарської комісії.

Отже, суд не приймає до уваги твердження позивача в позові, і його представника в судовому засіданні щодо виключення вини позивача у вчиненні правопорушення, і вважає, що відповідачем відповідно до ст.77 КАС України, доказана правомірність прийнятого ним рішення, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною постанови № 566-В від 12.12.2023, винесеної начальником Інгулецького об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вказане правопорушення, відсутні, в позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч.1 ст.141 КАС України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги у цій справі задовольняються частково, згідно з нормами ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача половина сплаченого ним судового збору.

Разом з тим, відповідно до квитанції про сплату № 4706-3189-2061-9885 від 21.12.2023 року за звернення з позовом до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 гривень.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17, у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становив 2684 грн.

Тому за звернення з даним позовом до суду, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі по 536,80 грн. за кожну вимогу, із розрахунку 2684 грн. * 0,2 (ставка судового збору) * 2 (кількість позовних вимог), а всього - 1073,60 грн.

За таких обставин, оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі встановленому чинним законодавством - 536,80 грн.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, є підставою для звернення до суду з клопотанням про повернення переплаченої суми відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 5, 9, 12, 72-79, 90, 141, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інгулецького об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративні правопорушення - задовольнити частково.

Постанову за справою про адміністративне правопорушення № 567-В від 12.12.2023 року, складену Інгулецьким об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Інгулецького об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня вручення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 лліч, адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Шкред Анастасія Олександрівна, адреса: м. Київ, вул. В. Хвойки, 18/14, свідоцтво № 8180/10 від 18.07.2019.

Відповідач - Інгулецький об`єднаний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, адреса: м. Кривий Ріг, вул. Панаса Мирного, буд. 32, .

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 21 лютого 2024 року.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов