Справа № 128/4518/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/4518/23

Головуючий у 1-й інстанції: Гопкін П.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

21 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області Державного агентства меліорації та рибного господарства України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2023 року позивач звернувся в суд з позовом до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області Державного агентства меліорації та рибного господарства України (відповідача), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 080937 від 24.10.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП

Літинський районний суд Вінницької області в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що на переконання суду суттю оскарження постанови є не захист від свавільних дій та оскарження дій суб`єкта владних повноважень, а намагання позивача уникнення відповідальності за заподіяну шкоду, яка зі змісту оскаржуваної постанови становить 167586,00 грн. Щодо строків притягнення позивача до відповідальності, то суд вважає, що відповідачем правомірно прийнято рішення, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито 28.08.2023 (а.с. 5), а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності датована 24.10.2023 (а.с. 4), тобто в межах трьох місячного строку з моменту закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 06.05.2023 були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 249 КК України (кримінальне провадження № 0000112), яке було закрито 28.08.2023 у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вважає, що лише з 05.05.2023 у відповідача міг би бути трьохмісячний термін на притягнення позивач до адміністративної відповідальності, тобто з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення, але лише якщо в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 05.05.2023, тобто раніше ніж внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 249 КК України

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 000472 від 05.05.2023 (а.с. 34-35) 05.05.2023 о 17 год 00 хв ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_2 під час весняно-літньої нерестової заборони проводили вилов риби на р. Згар поблизу с. Новоселиця Вінницького району Вінницької області методом збирання руками, при цьому виловили рибу Карась 212 екземплярів загальною вагою 20 кг. Таким чином нанесли збитки рибному господарству України на суму 335172,00 грн.

Відповідно до письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначає, що 05.05.2023 на р. Згар поблизу с. Новоселівка спільно з товаришем ОСОБА_2 проводив виловив риби під час весняно-нерестової заборони методом збирання руками. Виловили рибу "Карась" 212 екземплярів. Просив попередити його усно, так як він не знав, що на даний час є нерест риби. (а.с. 35).

28.08.2023 постановою старшого дізнавача СД ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Данилюком В. кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000112 від 06.05.2023 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з їх слів, придбали рибу у невідомої особи на ім`я « ОСОБА_4 », будь-яких знарядь для вилову риби в них на момент зупинення не було, тобто в їх діях, як на думку дізнавача, відсутній склад кримінального проступку та відсутня суб`єктивна сторона, а саме: умисел на незаконне зайняття рибним промислом (а.с. 5-8). Як вбачається зі змісту постанови дізнавач встановив обставини справи та закрив провадження не встановивши будь-яких доказів, які б вказували на вчинення кримінального діяння ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» від 08.07.2011 №3677-VI державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №895 затверджено Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство), яке є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем.

Статтею 240 КУпАП передбачено, що органи рибоохорони розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил рибальства та охорони рибних запасів, передбачені ст.50, ч.3 ст.85, ст.ст. 86-1,91-2 і 188-5 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.85 КУпАП порушення правил рибальства - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.08.2023 було закрите кримінальне провадження, через відсутність у діянні позивача ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 249 Кримінального кодексу України. У свою чергу постановою № 080937 від 24.10.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП.

У позовній заяві та під час судового розгляду позивачем було зазначено, що риба була придбана, але не були уточнені конкретні обставини цієї покупки. Ця неповнота у викладі фактів викликала в суду першої інстанції сумніви щодо правдивості показів.

Натомість, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки постанові про закриття кримінального провадження від 28.08.2023 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Зокрема, постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з їх слів, придбали рибу у невідомої особи на ім`я « ОСОБА_4 », будь-яких знарядь для вилову риби в них на момент зупинення не було, тобто в їх діях, як на думку дізнавача, відсутній склад кримінального проступку та відсутня суб`єктивна сторона, а саме: умисел на незаконне зайняття рибним промислом (а.с. 5-8). Як видно зі змісту постанови дізнавач встановив обставини справи та закрив провадження на підставі не здобуття будь-яких доказів вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кримінального проступку.

Слід також зазначити, що в ч. 3 ст. 85 КУпАП міститься положення про порушення правил рибальства без опису конкретних діянь, які б визначали кваліфікуючі ознаки цього проступку. Водночас ознаки такого правопорушення містяться у Законі України Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів, Правилах любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства, Правилах промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України та ін. Аналіз зазначених нормативно правових актів дозволяє зробити висновок, що за ч. 3 ст. 85 КУпАП необхідно кваліфікувати діяння як порушення правил любительського і спортивного рибальства, так і порушення правил промислового рибальства.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а Верховний Суд зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.3 ст.85 КУпАП не знайшов своє об`єктивне підтвердження як при винесенні постанови про адміністративне правопорушення так і під час розгляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, з огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1342,00 грн, сплачений за подання адміністративного позову та апеляційної скарги, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 13, 79).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області Державного агентства меліорації та рибного господарства України у справі про адміністративне правопорушення № 080937 від 24.10.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 85 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1342,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.