Справа № 320/10984/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Чорної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року (розглянута у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа Акціонерне товариство «Київметробуд» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві щодо неприйняття до виконання постанови позивача про арешт коштів боржника ВП № НОМЕР_2 від 04.10.2022 та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві прийняти до виконання та виконати постанову позивача про арешт коштів боржника ВП № НОМЕР_2 від 04.10.2022.

Позов мотивовано протиправною відмовою Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві у прийнятті до виконання постанови приватного виконавця від 04.10.2022 та накладенні арешту на грошові кошти, що містяться на не бюджетних рахунках, що належать Акціонерному товариству «Київметробуд».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві щодо неприйняття до виконання постанови приватного виконавця Варави Р.С. про арешт коштів боржника від 04.10.2022 ВП НОМЕР_2.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві виконати постанову приватного виконавця Варави Р.С. про арешт коштів боржника від 04.10.2022 ВП НОМЕР_2.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_3 про стягнення коштів з Акціонерного товариства «Київметробуд» (), до складу якого входять виконавче провадження НОМЕР_2, відкрите на підставі наказу Господарського суду м. Києва №910/8695/21 від 18.01.2022 року; виконавче провадження НОМЕР_4, відкрите на підставі виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва №753/11748/21 від 16.02.2022 року; виконавче провадження НОМЕР_5, відкрите на підставі наказу Господарського суду м. Києва №910/12004/21 від 20.10.2021 року та виконавче провадження НОМЕР_6, відкрите на підставі виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва №753/12624/21 від 19.08.2022 року.

Відповіддю Державної фіскальної служби України на електронний запит приватного виконавця №132701364 від 27.01.2022 підтверджується, що боржник АТ «Київметробуд» () має низку відкритих рахунків в банківських установах та в Державній казначейській службі України, м. Київ, один з яких має спеціальний режим використання - електронне адміністрування податків, а інші є поточними небюджетними рахунками.

Відповідно до постанов приватного виконавця Варави Р.С. від 27.01.2022 року та 28.01.2022 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_2 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику АТ «Київметробуд».

Згідно інформації, наданої банківськими установами, на відкритих рахунках боржника відсутні грошові кошти для погашення заборгованості за виконавчими документами, які перебувають на виконанні у приватного виконавця Варави Р.С.

04.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_2, які знаходяться на небюджетних рахунках Акціонерного товариства «Київметробуд» та направлено для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Листами Головного управління Казначейства від 05.10.2022 №08-08.1-06/8360 та від 06.10.2022 №08-08.1-06/8392 позивача повідомлено, що залишок коштів на не бюджетному рахунку Акціонерного товариства «Київметробуд» № НОМЕР_1 складає 532 605 168,75 гривень, разом з тим відповідач не прийняв до виконання постанову приватного виконавця Варави Р.С. про арешт коштів боржника від 04.10.2022 ВП НОМЕР_2, посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845» Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, викладено у новій редакції, зокрема, з переліку повноважень органів Казначейства виключено норму щодо виконання останніми постанов виконавців про арешт коштів/зняття арешту з коштів боржника та платіжних вимог органів державної виконавчої служби.

Проте, листом Головного управління Казначейства від 25.10.2022 №04.1-02-10/8905 відповідач повідомив, що норми, які містяться у вказаному Порядку, на який відповідач посилався у попередніх своїх відповідях, не поширюється на Акціонерне товариство «Київметробуд», оскільки відповідно до інформації Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Акціонерне товариство «Київметробуд» не є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, а отже стягнення грошових коштів з вказаного боржника не належить до повноважень Головного управління Казначейства та порекомендував позивачу звернутися до органів державної виконавчої служби.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у прийнятті та виконанні постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень є Закон України «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VIII).

Відповідно до статтей 1, 2, частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 6 Закону №1404-VIII встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Відтак, чинним законодавством розмежовано категорію рішень, які виконуються державними/приватними виконавцями та рішень, які виконуються іншими органами, які за своїм основним функціональним призначенням не є органами примусового виконання. Зокрема, до компетенції органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів належить безпосереднє виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, державних та місцевих бюджетів або бюджетних установ та рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади.

Таким чином, виконання судових рішень про стягнення грошових коштів з підприємств та господарських товариств до яких, зокрема, належить Акціонерне товариство «Київметробуд», входить до компетенції органів державної виконавчої служби, та у передбачених випадках приватних виконавців.

За приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Приписами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що в межах відкритого виконавчого провадження приватний виконавець наділений повноваженнями накладати арешт на кошти, які містяться на рахунках боржника, відкритих в органах казначейства (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом) та направляти відповідні постанови про арешт коштів на виконання до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Даному повноваженню виконавця кореспондує обов`язок банків, фінансових установ чи органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів виконати таку постанову про арешт коштів з дотриманням вимог чинного законодавства.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що дії позивача, пов`язані з винесенням постанови від 04.10.2022 ВП НОМЕР_2 про арешт коштів боржника, які знаходяться на небюджетних рахунках Акціонерного товариства «Київметробуд», та направленням її для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві є правомірними.

Твердження відповідача про те, що органи Казначейства не повноважні виконувати постанови про арешт коштів/зняття арешту з коштів боржника у зв`язку з тим, що норми щодо виконання останніми відповідних постанов виконавців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845» були виключені з переліку повноважень органів Казначейства, які містяться в Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, не узгоджуються з нормами чинного законодавства, оскільки вказаний Порядок не регулює процедуру арешту та примусового списання коштів з боржників, які не є отримувачами бюджетних коштів, а визначає механізм виконання саме рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників - державних органів, бюджетних установ, а також одержувачів бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Як вбачається з листа Головного управління Казначейства від 25.10.2022 №04.1-02-10/8905, відповідач також повідомляв приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вараву Р.С., що норми, які містяться у зазначеному Поряду, не поширюється на Акціонерне товариство «Київметробуд», оскільки відповідно до інформації Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Акціонерне товариство «Київметробуд» не є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, а отже стягнення грошових коштів з вказаного боржника не належить до повноважень Головного управління Казначейства та порекомендував позивачу звернутися до органів державної виконавчої служби.

Відтак, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач помилково обґрунтовував свою відмову у прийнятті до виконання постанови приватного виконавця Варави Р.С. від 04.10.2022 у ВП НОМЕР_2 приписами Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845. Натомість, спеціальні норми законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язують органи казначейства приймати до виконання постанови про арешт коштів боржника, видані виконавцями у зв`язку з примусовим виконанням судових рішень у тому випадку, якщо такі рішення не підпадають під дію статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» та не підлягають виконанню безпосередньо самими органами казначейства.

Отже, відмова відповідача у прийнятті до виконання постанови приватного виконавця Варави Р.С. від 04.10.2022 у ВП НОМЕР_2 є протиправною.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, у відповідності до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що відповідач саме вчинив протиправні дії, якими порушив права позивача, зокрема, відмовив у прийнятті до виконання постанови приватного виконавця Варави Р.С. від 04.10.2022 у ВП НОМЕР_2, а тому позовні вимоги в частині визнання саме бездіяльності відповідача протиправною є необґрунтованими такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних відносинах, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві виконати постанову приватного виконавця Варави Р.С. про арешт коштів боржника від 04.10.2022 ВП НОМЕР_2.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першо інстанції дійшов до правильного висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль