Справа № 607/7742/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 607/7742/23

адміністративне провадження № К/990/5125/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Непокупного Михайла Анатолійвича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, в якому просив суд скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 09 листопада 2022 року в частині заборони в`їзду на територію України строком на 5 років.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2023 року скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року і справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2023 року - без змін.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник позивача звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення відповідача про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 09 листопада 2022 року в частині заборони в`їзду на територію України строком на 5 років.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Оскаржуючи судові рішення, заявник за змістом поданої касаційної скарги посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами не застосовано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 липня 2020 року у справі №286/1405/18, щодо застосування норми міжнародного права.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 зазначеної норми КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Також необхідною умовою є належне обґрунтування неправильного застосування цієї норми (відмінне від висновку Верховного Суду).

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 30 липня 2020 року у справі №286/1405/18, оскільки лише вибіркове цитування уривків з постанов Верховного Суду без обґрунтування заявником подібності правовідносин у справі, на яку він посилається, до правовідносин цієї справи, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частиною четвертою статті 328 КАС України.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з цим представник позивача за змістом поданої касаційної скарги посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 200/9761/20-а, яке застосоване судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

В обґрунтуванні цієї підстави скаржник зазначає, що Верховний Суд у справі № 200/9761/20-а дійшов висновку, посилаючись на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах №343/2242/16, №2340/2910/18, №755/14023/17, №263/14519/20, №211/1113/18(2-а/211/91/18)», котрі своєю чергою, на думку скаржника, є неподібними до правовідносин у справі, що є предметом цього касаційного розгляду.

Представник позивача вказує, що питання заборони в`їзду іноземця в Україну на підставі статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у вищевказаних справах не розглядалось.

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає наступне.

Так, відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).

Проте обґрунтування неподібності правовідносин у справах, в яких викладені висновки Верховного Суду, які враховані Верховним Судом у справі № 200/9761/20-а, висновки котрих застосовані судом апеляційної інстанції, не є підставою касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права саме у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи.

Отже, з огляду на це, помилка, як вважає скаржник, суду апеляційної інстанції щодо застосування нерелевантних висновків, які викладені у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 200/9761/20-а, не може бути підставою касаційного оскарження на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пунктів 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Непокупного Михайла Анатолійвича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про скасування рішення - повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяС.А. Уханенко