Справа № 751/930/24
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №751/930/24
Провадження №2-а/751/48/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

при секретарі - Овдій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -

за участі сторін:

представник позивача - Бредюк О.М.,

представник відповідача - Мельничук І.В.

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1.1. Адвокат Бредюк О.М. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 про скасування рішення та закриття справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України АА № 00016730 від 12.01.2024 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач безпідставно не врахував, що перевезення здійснювалось спеціалізованим вантажним сідловим тягачем DAF CF 85.460 р.н. НОМЕР_1 в зчепленні спеціалізованим напівпричепом - контейнеровоз марки DENNISON реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відтак, встановлене у постанові серії АА № 00016730 від 12.01.2024 року перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2,21 тонна), при дозволеній загальній масі 40 тон, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 42 210 кг, є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 44 тони, які є дозволеними п.п. б пункту 22,5 ПДР для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, а не із 40 тонн, як це здійснено відповідачем.

Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу, що передбачено ДСТУ OIMLR 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування.».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відсоткового перевищення загальної маси (46.900-44.000-10%(4.900))/44,000*100=- 4,545, тобто на думку позивача перевищення взагалі відсутнє.

1.3. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнений зміст заперечень зводився до того, що у оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Під час проходження автоматичного пункту фіксації вагового контролю транспортного засобу позивача з напівпричепом зафіксовано навантаження на строєні осі транспортного засобу на 5,525% (2,21 тонн) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, що є порушенням п.22.5 ПДР.

Зазначає, що правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі сертифікованим технічним засобом, що унеможливлює механічне втручання в роботу системи. Крім того, позивач не заперечує сам факт що він, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22,5 ПДР.

Щодо доводів позивача про контейнеровоз, зазначають що згідно п.22.5 ПДР повна маса 44 тонни встановлена у разі здійснення перевезення вантажу в контейнерах або в змінних кузовах, однак за даними фото фіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер, на контейнеровоз встановлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу. Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Вказує, що якщо в реєстраційних документах транспортного засобу вказано «контейнеровоз», він є типу причепа або напівпричепа для перевезення контейнерів по автомобільним дорогам, то лише при використанні такого транспортного засобу як засобу спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, допускається навантаження, передбачене п.22.5 ПДР.

Позивачем не надано доказів використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Оскаржувана постанова відповідає встановленій формі, в ній містяться всі необхідні відомості, зокрема формула розрахунку перевищення габаритно-вагових норм з урахуванням допустимої похибки.

ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи.

2.1. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

2.2. Представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити з підстав необґрунтованості заявлених позовних вимог.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3.1. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31.01.2024 р. відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІV. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

4.1. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 04.09.2021 року спеціалізований вантажний сідловий тягач СХВ 642104 від 06.03.2021 марки DAF CF 85.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_1 .

4.2. Також у користуванні ОСОБА_1 перебуває спеціалізований напівпричіп н/пр. контейнеровоз НОМЕР_4 від 03.02.2021 DENNISON EF-25SKA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повною масою 37120, масою без навантаження 6800.

4.3. Старшим держаним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Укртрансбезпеки Дорошенко О.В. 12 січня 2024 року складено постанову серії АА №00016730 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі на технічний засіб WIM 3,3, свідоцтво про повірку №35-02/11133-1136; 23-21/96 строком дії до 21.09.2024 року.

4.4. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 09.01.2024 року о 12 год 02 хв за адресою М-03, км 81+000, Київська обл. Молибога М.М. допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2.21 тонна) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон

4.5. Вказана постанова надсилалась на адресу позивача рекомендованим листом 15.01.2024 року та отримана останнім 18.01.2024 року.

4.7. Згідно копій свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та сертифікату перевірки, прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі № М-03 Київ Харків Довжанський, км. 81+000, відповідає вимогам ДСТУ та засобам вимірювальної техніки, свідоцтва чинні до 02.10.2024 року.

4.8. Із фото звіту транспортного засобу в момент учинення правопорушення за наявним у постанові посиланням на веб-сайт відповідача вбачається рух сідлового тягача DAF CF 85.460 р.н. НОМЕР_1 в зчепленні з спеціалізованим напівпричепом - контейнеровоз марки DENNISON реєстраційний номер НОМЕР_2 і на платформі для контейнерів було встановлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину).

V. Оцінка суду.

5.1. Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП настає у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

При цьому у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% розмір штрафу становить одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція даної норми є бланкетною та відсилає до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, який встановлює допустимі параметри транспортних засобів та їх составів для руху.

5.2. Предметом розгляду даної справи є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем вимог пункту 22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2.21тонна) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн.

У даному випадку закінчений склад правопорушення, з огляду на конструкцію правової норми, настає з того моменту, коли особа допустила перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами.

Суд також звертає увагу, що ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню в ході розгляду справи, є доведення факту перевезення контейнеровозом саме контейнеру.

5.3. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

5.4. З системного аналізу вище вказаних норм, вбачається, що для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження факту перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2.21тонна) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн.

5.5. Положеннями ч.1 ст.9 КАС України регламентовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.2 ст.159 КАС України).

5.6. Зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що узагальнений зміст оскаржуваної постанови зводиться до відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки при допустимій похибці вимірювання вагового комплексу 10% перевищення загальної маси відсутнє.

При цьому позивач не заперечував факт руху сідлового тягача у зчепленні з напівпричепом та не ставив під сумнів обставини щодо повірки технічного засобу та строк його дії. У суду також відсутні сумніви в тому, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі № М-03 Київ Харків Довжанський, км. 81+000, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, пройшов повірку, а його робота відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 року № 94.

Отже, в конкретному випадку факт руху транспортного засобу та відповідність приладу для зважування дорожніх транспортних засобів у русі законодавчим вимогам позивачем не заперечується, а відтак вказану обставину в силу ч.1 ст.78 КАС України суд вважає достовірною та такою, що не підлягає доказуванню.

5.7. Щодо вказаних доводів позивача про перевезення спеціалізованим вантажним сідловим тягачем DAF CF 85.460 р.н. НОМЕР_1 в зчепленні з спеціалізованим напівпричепом - контейнеровоз марки DENNISON реєстраційний номер НОМЕР_2 саме як контейнеру, суд зазначає наступне.

5.8. Пунктом 22.5 ПДР України при визначенні максимально допустимої ваги перевезення для контейнеровозів як 44 000 кг визначено як умову не лише здійснення такого перевезення контейнеровозом, а здійснення перевезення контейнеровозом саме контейнерів.

Так, у наказі Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі - Правила № 363) міститься визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

5.9. Згідно п.17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

5.10. Відповідно до п.17.2-17.5 Правил №363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (п.17.15. Правил № 363).

5.11. Разом з тим, позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, а саме - розпізнавального знаку, номеру контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, та інша інформація відповідно до вимог Наказу №363.

Відсутність контейнеру із відповідним маркуванням підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення норм чинного законодавства.

5.12 Суд особливо звертає увагу на те, що відповідно до п.17.9 Правил № 363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.

Натомість позивачем, незважаючи на клопотання представника відповідача про витребовування доказів, не було долучено до матеріалів справи договору про перевезення вантажу саме контейнером або ж разового договору як і не повідомлено про причини їх ненадання.

Положеннями ч.1 ст.9 КАС України регламентовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Визначений вимогами ч.2 ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, суд, з огляду на відсутність договору про перевезення вантажу саме контейнером та відповідного на ньому маркування, а також опису вантажу, передбаченого додатком 8 (п.17.14. Правил № 363), приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, саме як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою до 44 тонн.

5.12. Встановлені під час розгляду справи обставини підтверджують факт порушення позивачем вимог п. 22.5 «в» ПДР та узгоджуються зі змістом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обставини, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень відповідачем відносно позивача відсутні. Зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283,284 КУпАП.

5.13. За встановлених обставин, суд, оцінюючи інші доводи позивача в позові щодо його невинуватості та неправомірності винесення щодо нього оскаржуваної постанови, приходить до висновку, що вищевказані доводи ОСОБА_1 не засновані на належних доказах, нічим не підтверджуються і спрямовані на ухилення останнім від адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, факт наявності якого не викликає у суду жодних сумнівів.

5.14. Суд звертає увагу, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Переміщення вантажу під час руху є недопустимим, оскільки спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

5.15. Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Суд вважає, що саме позивач, як ініціатор судового провадження, повинен довести належними доказами факт відсутності інкримінованого правопорушення. Однак в конкретному випадку обґрунтування позову зводиться лише до суб`єктивних тверджень позивача про перевезення на напівпричепі саме контейнера, при цьому жоден контраргумент представника відповідача в ході розгляду справи спростований не був.

Суд погоджується з позицію представника позивача про те, що саме по собі маркування контейнеру не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, проте з врахуванням ненадання на вимогу відповідача документів, передбачених п.17.9 та 17.14 Правил № 363, та неможливість його ідентифікації за зовнішніми ознаками, в сукупності лише посилює правомірність оскаржуваної постанови.

5.16. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та було спрямоване на дотримання безпеки на автомобільному транспорті.

5.16. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

VІ. Судові витрати.

6.1. Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

6.2. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, правові підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.3,4,9,72,78,241-246,255,286,293,295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ).

Суддя В.Г. Павлов