Справа № 520/27225/23
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 лютого 2024 року Справа № 520/27225/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Крамної А.М.,

за участю:

представника позивача - Кізілова О.В.,

представника відповідача - Головаш П.Ю.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "АКТИВУР1001" (просп. Незалежності, буд. 5, кв. 83, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61058, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "АКТИВУР1001" (надалі за текстом - ПП "АКТИВУР1001", позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (надалі за текстом - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення рішення від 04.08.2023 №4, від 04.08.2023 №4, від 04.08.2023 № 4 ГУ ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками перевірки, на підставі яких було винесено спірні податкові повідомлення-рішення: рішення від 04.08.2023 № 4, яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 995774,00 грн.; податкове повідомлення рішення від 04.08.2023 № 4, яким застосовано штрафні санкції за ненадання до закінчення перевірки посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності у розмірі 1020,00 грн.; податкове повідомлення рішення від 04.08.2023 № 4, яким нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 6638258,00 грн. та застосовано фінансову санкцію у розмірі 1659564,50 грн.. Окреслені рішення на думку позивача, є необґрунтованим та незаконним, та такими, що підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що надав до перевірки фінансово господарські та бухгалтерські документи, які підтверджують правомірне формування податкового кредиту (від`ємного значення) з податку на додану вартість, надання послуг за межами території України, не здійснював продажу придбаних товарно-матеріальних цінностей та транспортних засобів, а також зазначив про їх наявність на підприємстві, що підтверджується проведеними інвентаризаціями на підприємстві та листами Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 12.12.2023 № 31/20 - 4540 від 21.12.2023 № 31/20 - 4708, від 21.12.2023 № 31/20 - 4707, а також листом Шевченківсього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.11.2023 № 2636.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче провадження.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від представника відповідача 26.10.2023 надійшов відзив на адміністративний позов, згідно зі змістом якого представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити заявлені позовні вимоги посилаючись на зміст обґрунтувань позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити, з огляду доводів наданого суду відзиву на позов в контексті того, що, ПП "АКТИВУР1001" не було надано до перевірки посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, відмовлено у проведенні інвентаризації ТМЦ та не проведення інвентаризації по субрахунках № 15 та № 20 бухгалтерського обліку.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 29.05.2023№ 4296 № 4297 та наказу від 05.05.2023 № 1765 - фахівцями ГУ ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "АКТИВУР1001" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2023 року за результатом якої складено акт від 13.06.2023 № 18570/20-40-07-04-05/43983495.

Відповідно до висновків акту перевірки від 13.06.2023 № 18570/20-40-07-04-05/43983495 перевіркою встановлено порушення позивачем: п.п. 44.1, 44.5, 44.6. ст. 44 Податкового кодексу України (надалі за текстом ПК України), п. 85.2. ст. 85 ПК України, вимог абз. «а» п.198.1, п. 198.2, абзаців першого і другого п. 198.3, п.198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст.200, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень - рішень, стали висновки про не проведення позивачем інвентаризації.

Згідно з аркушами 16, 17 акту перевірки контролюючий орган звернувся до ПП "АКТИВУР1001" з листом від 10.05.2023 № 24909/6/20-40-07-04-11 з проханням провести за участю контролюючого органу інвентаризацію основних засобів, придбаних ТМЦ, які знаходяться на обліку підприємства станом на 01.06.2023.

При цьому станом на 01.06.2023, 02.06.2023, 05.06.2023, 06.06.2023 позивачем інвентаризація не була проведена в присутності відповідача, що в свою чергу слугувало підставою для висновків про не проведення інвентаризації та формального складання інвентаризаційного опису.

Таким чином станом на 01.06.2023 позивачем не було підтверджено наявність залишків ТМЦ на загальну суму 33591478,80 грн..

У відповідності до п. 20.1.9 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Пунктом 1 розділу ІІ Наказу МФУ від 02.09.2014 № 879 «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань» для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Таким чином суд приходить до аргументованого висновку, що діюче законодавство не зобов`язує платників податку при проведенні інвентаризації активів та зобов`язань включати до складу інвентаризаційної комісії представників контролюючого органу або проводити інвентаризації активів та зобов`язань за участі представників податкового органу.

При цьому у відповідності до п. 85.1, 85.2, 85.4, 85.8 ст. 85 ПК України контролюючому органу забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

В свою чергу платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Окрім того посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Як вбачається зі змісту наказу ГУ ДПС у Харківській області від 05.05.2023 № 1765-п перевірка здійснюється щодо правомірності визначення сум від`ємного значення з податку на додану вартість відповідно до податкової декларації за березень 2023 року, тоді як відповідач листом від 10.05.2023 № 24909/6/20-40-07-04-11 вимагав провести проведення інвентаризації ПП "АКТИВУР1001" станом на 01.06.2023 тобто поза межами перевіряємого періоду.

Таким чином витребування відповідачем від ПП "АКТИВУР1001" інвентаризації станом на 01.06.2023, є фактично витребуванням документів, які не належать до предмету перевірки.

Отже не надання позивачем контролюючому органу копії акту інвентаризації не може свідчити про її не проведення або про продаж позивачем товарно-матеріальних цінностей та транспортних засобів.

Окрім того позивачем долучено до матеріалів справи листи Головного сервісного центру МВС в Харківській області зі змісту яких вбачається, що на підприємстві обліковуються транспортні засоби у кількості 73 штук:

- згідно листа Головного сервісного центру МВС в Харківській області від 21.12.2023 №31/20 4708 на підприємстві ПП "АКТИВУР1001" в період з 11.03.2019 по 29.05.2023 знаходились придбані, введені в експлуатацію та обліковані на 105 субрахунку бухгалтерського обліку транспортні засоби у кількості 49 штук.

- згідно листа Головного сервісного центру МВС в Харківській області від 21.12.2023 № 31/20 - 4707 на підприємстві ПП "АКТИВУР1001" з 29.05.2023 знаходились придбані, не введені в експлуатацію та обліковані на 152 субрахунку бухгалтерського обліку транспортні засоби у кількості 9 штук.

Згідно наданих пояснень представника позивача з решти чотирнадцяти транспортних засобів сім транспортних засобів було продано без постановки їх на облік у Головному сервісному центрі МВС в Харківській області (що підтверджується долученими договорами купівлі-продажу, податковими накладними з квитанціями про їх реєстрацію в ЄРПН, платіжними дорученнями та актами прийму - передачі), а також сім транспортних засобів знаходяться у власності ПП "АКТИВУР1001", а саме обліковуються на позабалансовому 152 субрахунку бухгалтерського обліку, не введені в експлуатацію у зв`язку з їх поточним ремонтом та не поставлені на облік в Головного сервісного центру МВС в Харківській області.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.

В свою чергу у відповідності до п. 15 Постанови КМ України від 28.12.2000 № 1921 керівники підприємств, установ та організацій подають територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці.

З урахуванням вищезазначених норм ПП "АКТИВУР1001" за результатом придбання транспортних засобів у перевіряємому періоді, а також їх придбання у періодах, які мали вплив на формування показників на перевіряємий період інформувало територіальні центри комплектування та соціальної підтримки про придбані транспортні засоби.

Листом від 30.11.2023 № 2636 наданим на запит представника ПП "АКТИВУР1001" адвоката Кізілова О.В. Шевченківський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підтвердив наявність транспортних засобів на балансі підприємства ПП "АКТИВУР1001", окрім: Ford Fusion - НОМЕР_1 ; Ford Fusion - НОМЕР_2 ; Ford Fusion - НОМЕР_3 ; BMW M550XI - НОМЕР_4 ; AUDI A6 PREMIUM PLUS - НОМЕР_5 . Додатково також повідомлено: Toyota Camry НОМЕР_6 - знята 22.11.2023 № 266; Toyota Camry НОМЕР_7 - знята 03.10.2023 № 168.

Транспортні засоби, вилучені по мобілізації для задоволення потреб військових формувань на особливий період: Skoda Roomster НОМЕР_8 - вилучена 16.06.2022; Volkswagen Passat НОМЕР_9 - вилучена 23.06.2022; Volkswagen Passat АХ8433МN - вилучена 28.06.2022; Камаз 53202 фургон-с НОМЕР_10 - вилучена 01.11.2023; Причіп фургон-е Sommer AW-160 АХ4587XF - вилучена 01.08.2023.

Принагідно суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із абз. 11 частини першої ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року N 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 Закону N 996-XIV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При вирішенні податкових спорів Суд ураховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Проте, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, сформував податковий кредит містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як вбачається зі змісту акта, перевіркою операцій з придбання ТМЦ, постачання послуг порушень не встановлено. За даними аналізу ціноутворень (придбання та реалізація) порушень не встановлено. Станом на час проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від`ємного значення, не встановлено включення позивачем до складу податкового кредиту податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у ЄРПН.

За результатами перевірки не встановлено наявність правовідносин позивача з платниками, установчі документи, первинні та інші документи, яких у судовому порядку визнані недійсними. В ході перевірки не встановлено серед постачальників суб`єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов`язання, або здійснюють операції не обумовлені економічними причинами. В акті перевірки відсутня інформація щодо проведення перевірок контрагентів позивача, встановлення фактів нікчемності або наявних кримінальних проваджень.

За наведених висновків акту перевірки, жодних порушень, які стосуються реальності таких операцій не встановлено.

Аналізуючи викладене суд доходить до переконання, що висновок податкового органу, викладений в акті перевірки, про відсутність у позивача права на формування від`ємного значення з податку на додану вартість, застосування нульової ставки при постачанні послуг за межами митної території України, здійснення операцій які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V, підрозділ ХХ Податкового кодексу України) є помилковими.

З огляду на те, що висновки податкового органу щодо встановлених під час перевірки порушень базуються виключно на ненаданні платником податків первинних документів, суд зазначає, що висновки такої перевірки не є належними та допустимими доказами порушень позивачем вимог податкового законодавства.

Окреслене повною мірою відповідаю правовим висновкам, що викладені в Постановах Верховного Суду від 22.11.2022 № 804/7601/16; № К/990/24023/22.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду та беручи до уваги зміст ч. 5 ст. 242 КАС України, зазначає, що окреслені правові позиції підлягають застосуванню в рамках розгляду даної справи, суд не вбачає правових підстав відступити від окресленої правової позиції Верховного Суду.

Серед іншого суд зазначає, що правомірність формування ПП "АКТИВУР1001" від`ємного значення з податку на додану вартість, фактичне надання послуг за межами митної території України та постачання автомобілів Tesla MODEL Y 2021, Tesla MODEL S, Plaid (операцій, звільнених від оподаткування згідно п. 64 підрозділу 2 Розділу XX Перехідні положення ПК України) підтверджується долученими до матеріалів справи договорами на придбання транспортних засобів та товарно-матеріальних цінностей, прибутковими, товарно-транспортними накладними, платіжними інструкціями, зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними, вантажно-митними деклараціями, актами щодо надання послуг з міжнародного перевезення, міжнародними товарно-транспортними накладними, договорами на придбання паливно-мастильних матеріалів з наряд замовленнями, видатковими накладними, паспортами водіїв щодо перетинання території України, подорожні листи, акти списання палива, копіями договорів купівлі-продажу транспортних засобів, копія акт приймання передачі.

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

При цьому у відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Абзацом 4 п.198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України регламентовано, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

При цьому нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що вноситься до податкового кредиту.

Пунктом 201.12 ст. 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Позивачем долучено до матеріалів справи зареєстровані в ЄРПН податкові накладні та вантажно-митні декларації, що підтверджують правомірність формування від`ємного значення з податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

У ході розгляду справи суд дослідив та надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а оскаржувані податкові повідомлення рішення від 04.08.2023 №4, від 04.08.2023 №4, від 04.08.2023 № 4 ГУ ДПС у Харківській області є протиправним та підлягають скасуванню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 139 КАС України позивачеві належить відшкодувати судові витрати в розмірі у розмірі 26840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 141, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного підприємства "АКТИВУР1001" (просп. Незалежності, буд. 5, кв. 83, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61058, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення рішення від 04.08.2023 №4, від 04.08.2023 №4, від 04.08.2023 № 4.

Стягнути на користь Приватного підприємства "АКТИВУР1001" (просп. Незалежності, буд. 5, кв. 83, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61058, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) сплачений судовий збір у розмірі 26840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22.02.2024.

Суддя Супрун Ю.О.