Справа № 320/6279/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2024 року м. Київ № 320/6279/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 07.02.2024 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № 77 від 06.07.2022 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ);

зобов"язати призначити з 28.06.2022 пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ) у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), виданим Офісом Генерального прокурора від 24.06.2022 № 21-194зп, та виплачувати призначену пенсію у повному обсязі без обмеження її граничним розміром;

зобов"язати зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію згідно із ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ) навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого у період часу з 01.09.1998 по 30.06.2003.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 позов задоволено частково.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого за період з 01.09.1998 по 30.06.2003. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

16.01.2024 у справі було видано виконавчий лист.

07.02.2024 від позивача надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду, а саме просить суд встановити спосіб і порядок виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 320/6279/22 в частині зобов?язаня Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VI (який згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 77 від 06.07.2022 станом на 31.03.2022 становить 23 роки 07 місяців 01 день), половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого за період з 01.09.1998 по 30.06.2003 року, тобто 2 роки 5 місяців та зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10, ) врахувати, що вислуга років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКП НОМЕР_1 ), що дає право на пенсію згідно із ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, станом на 31.03.2022 становить 26 років 1 день.

Розгляд справи призначено на 23.02.2024 о 14:30, однак належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду заяви учасники справи у судове засідання не з"явились.

Розглянувши вказане подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, з урахуванням такого.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в п. 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені ст. 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції").

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином та з урахуванням того, що рішення у справі набрало законної сили, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Київського окружного адміністративного суду у даній справі є обов`язковим до виконання на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання судового рішення судом позивачу видано виконавчий лист. На час розгляду даної заяви триває виконавче провадження, рішення суду залишається не виконаним, що підтверджується матеріалами справи та змістом подання державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

При цьому позивач у заяві про зміну способу і порядку виконання судового рішення не наводить жодних обставин, що свідчать про те, що виконання рішення суду у порядку встановленому відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 є неможливим або суттєво ускладненим. Крім того виконавчі листи у даній справі видані лише 16.01.2024, що також свідчить про відсутність вчинених дій по примусовому виконанню зазначеного рішення.

Змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого за період з 01.09.1998 по 30.06.2003 на зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VI (який згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 77 від 06.07.2022 станом на 31.03.2022 становить 23 роки 07 місяців 01 день), половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого за період з 01.09.1998 по 30.06.2003 року, тобто 2 роки 5 місяців та зобов?язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській врахувати, що вислуга років ОСОБА_1 , що дає право на пенсію згідно із ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, станом на 31.03.2022 становить 26 років 1 день, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, судом не вирішувалися позовні вимоги щодо зобов`язання сплатити позивачу певну суму коштів, суд під час розгляду справи не перевіряв правильність нарахування суми пенсії.

З урахуванням того, що зміна на підставі ст. 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом, відповідно до ст. 245 КАС України, при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 у справах № 21-394а14, № 21-475а14, та в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 755/7078/16-а.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 30.01.2018 у справі 281/1820/14-а, у якій суд вказав, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, а тому зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання пенсійного органу здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні поданні про зміну способу і порядку виконання судового рішення по даній справі.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 378 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 320/6279/22 - відмовити.

Копію ухвали направити (видати) учасникам справи та заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Головенко О.Д.