Справа № 380/27541/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 рокусправа № 380/27541/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо відмови здійснити перегляд свідоцтва про хворобу №1869, виданого госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 , в частині встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву позивача з доданими до неї документами та, з урахуванням аналізу витребуваних документів, здійснити перегляд свідоцтва про хворобу № 1869 щодо встановлення причинного зв`язку діагностованих позивачу захворювань з захистом Батьківщини та у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" надіслати письмову обґрунтоване рішення про прийняте рішення.

Ухвалою від 27.11.2023 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач звернувся із заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України (далі ЦВЛК) з проханням переглянути та змінити свідоцтво про хворобу №1869 від 09.03.2023 року, видане госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 та встановити у причинному зв`язку замість «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби» на «Захворювання, Так, пов`язане із захистом Батьківщини». У відповіді від Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України, повідомлено що підстав для перегляду та зміни постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 згідно свідоцтва про хворобу №1869 від 09.03.2023 року немає, оскільки, на думку відповідача, позивачем не надано медичних документів, які дозволяють віднести або підтверджують початок розвитку діагностованих захворювань на період участі у бойових діях.

Вважає відповідь Центральної ВЛК Збройних Сил України формальною, без належної оцінки, повного та об`єктивного дослідження діагнозу позивача з метою встановлення належного причинно-наслідкового зв`язку отриманого ним захворювання під час участі у бойових діях. Зі сторони відповідача не було вжито жодних дій, які прямо покладені на нього нормами Положення № 402, для належної оцінки обставин отримання захворювання позивачем з метою встановлення його причинного зв`язку з захистом Батьківщини, не було проведено належного аналізу результатів військово-лікарської експертизи, проведеної військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 та оформленої свідоцтвом про хворобу №1869.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 18.12.2023 (вх. № 97048), у якому вказує, що військово-лікарській комісії при встановленні причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 необхідно встановити, чи виникли (або розвинулися) його захворювання під час безпосередньої участі його в бойових діях (з 17.05.2022 по 06.08.2022 згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.10.2022, що є в матеріалах справи). Разом з тим, відсутні медичні документи, які підтверджують звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою під час безпосередньої участі його в бойових діях (з 17.05.2022 по 06.08.2022), а отже і виникнення (або розвиток) його захворювання під час безпосередньої участі його в бойових діях.

ОСОБА_1 зазначає у позовній заяві, що під час виконання ним бойових завдань у зоні бойових дій, у нього спостерігалися випадки головного болю, періодично запаморочення, він приймав знеболюючі препарати. Разом з тим, медичні документи, які це підтверджують відсутні. Окрім того, головний біль і запаморочення є симптомами багатьох хвороб. Зауважується, що, згідно постанови Верховного Суду від 09.10.2019 справа № 802/468/17-а, встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з військовою службою є компетенцією військово-лікарської комісії, втручання у ці повноваження судом є недопустимо.

Щодо тверджень позивача, що ЦВЛК ЗС України зобов`язана була запитати додаткові документи, слід зауважити, що відповідно до абзацу шостого підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення, витребування документів є правом, а не обов`язком ЦВЛК ЗС України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 22.12.2023 (вх. № 98597), у якій зазначає, що симптоми головного болю та періодичні запаморочення, які турбували позивача та відсутність належного лікування з незалежних від нього обставин (перебування в зоні бойових дій), стали наслідком отриманого ним захворювання, яке призвело до оперативного лікування - рентгенендоваскулярна емболізація, АВМ лівої скроневої частки та, в результаті, визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Таким чином, наявні головні болі та періодичні запаморочення позивача під час його перебування у зоні бойових дій мають прямий зв`язок із діагностованим йому захворюванням та дозволяють віднести початок перебігу в період його перебування в діючій армії. Отримання захворювання в період перебування в діючій армії не може обмежуватися лише часом перебування військовослужбовця в зоні бойових дій, так як симптоми захворювання можуть проявитися незадовго після повернення військовослужбовця у пункт постійної дислокації військової частини. З огляду на дані обставини, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання у формулюванні «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» повинні визначатися Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України індивідуально у кожному конкретному випадку, а не стати підставою для формальності у прийнятті нею рішень та наданні необгрунтованих відповідей заявникам.

Представник відповідача подав заперечення від 11.01.2024 (вх. № 2585), у якому зазначає, що позивач зазначає, що він не міг особисто звернутися на лікування до медичного закладу та отримати підтверджуючі документи, оскільки на лікування військовослужбовці скеровуються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту. На прохання позивача йому лише надавалися знеболюючі препарати, так як інших симптомів в той момент у нього не проявлялося. В заперечення тверджень позивача повідомляється, що згідно статті 12 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Слід зауважити, що позивачем не надано жодних документів (рапорту, заяви), щодо звернення за медичною допомогою під час безпосередньої участі в бойових діях.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

З 06.04.2022 позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військових частинах НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Відповідно довідки від 08.10.2022 № 1642/1743 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з: 17.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 30.06.2022; з 01.07.2022 по 31.07.2022; з 01.08.2022 по 06.08.2022.

09.03.2023 за результатами проходження медичного огляду госпітальною військово-лікарською комісією НОМЕР_1 позивач отримав свідоцтво про хворобу № 1869.

Згідно з п. 12 свідоцтва про хворобу у графі «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, контузії, каліцтва» зазначено: Артеріо-венозна мальформація лівої скроневої частки головного мозку з фідерами з лівої задньої мозкової артерії, ускладнена порушенням мозкового кровообігу за геморагічним типом, лікована оперативно (04.01.2023) - рентгенендоваскулярна емболізація артеріо-венозної мальформації лівої скроневої частки, розсіяна мікровогнищева симптоматика, стійкий цефалічний синдром, симптоматична епілепсія (анамнестична). Гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст. АГ. Ризик 3. СН 0 ст.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно з п. 13 свідоцтва про хворобу у графі «Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю, тощо»: На підставі статті 10 -а графи II Розкладу хвороб позивача визнано НЕПРИДАТНИМ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ З ВИКЛЮЧЕННЯМ З ВІЙСЬКОВОГО ОБЛІКУ.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині ) від 15.03.2023 № 155 молодшого сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_2 , номера обслуги 2 кулеметного відділення кулеметного взвод) 1 механізованого батальйону, на підставі наказу командира 93 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 15 березня 2023 року № 74-рс звільненого у відставку відповідно до підпункту "б" пункту четвертого частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я - ти підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що здав справи та посаду 15 березня 2023 року.

Позивач подав до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України заяву від 03.07.2023 з проханням переглянути та змінити свідоцтво про хворобу № 1869 від 09.03.2023, видане госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 та встановити у причинному зв`язку замість «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби» на «Захворювання, Так, пов`язане з захистом Батьківщини».

Листом від 17.08.2023 № 598/8465 відповідач повідомив:

За встановленим діагнозом постанову про причинний зв`язок діагностованих у Вас захворювань ВЛК військової частини НОМЕР_1 згідно свідоцтва про хворобу від 09.03.2023 № 1869 прийнято вірно.

Згідно вимог підпункту "ґ" пункту 21.5 глави 21 розділу 11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зі змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800. (далі - Положення), постанова ВЛК у формулюванні: "Захворювання, ТАК. пов`язане із захистом Батьківщини", приймається якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Вами не надано медичних документів, які дозволяють віднести або підтверджують початок розвитку діагностованих у Вас захворювань на період участі у бойових діях, тому підстав для перегляду та зміни постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 згідно свідоцтва про хворобу від 09.03.2023 № 1869 немає.

У разі надання зазначених документів ЦВЛК ЗС України повернеться до розгляду питання встановленим порядком.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивака звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232 від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з частиною сьомої статті 1 Закону № 2232 виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з абз. 1, 7 пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема: контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України .

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладається організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Згідно з підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.2 глави 1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Згідно з абзацом першим пункту 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначений главою 21 розділу ІІ Положення № 402.

Відповідно до пунктів 21.1, 21.2 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно з вимогами підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо захворювання виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

При цьому підпунктом «е» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у формулюванні «Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби» приймається, якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.

Отже, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовця встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, про що приймає постанову у формулюванні залежно від періоду виникнення та обставин розвитку і наслідків захворювання. Така постанова оформлюється, зокрема, свідоцтвом про хворобу та є обов`язковою до виконання.

Суд встановив, що 09.03.2023 госпітальна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_1 , за направленням командира в/ч НОМЕР_3 від 27.02.2023 № 4058, провела медичний огляд з метою визначення його придатності до військової служби.

Під час медичного огляду позивача йому встановлено діагноз: Артеріо-венозна мальформація лівої скроневої частки головного мозку з фідерами з лівої задньої мозкової артерії, ускладнена порушенням мозкового кровообігу за геморагічним типом, лікована оперативно (04.01.2023) - рентгенендоваскулярна емболізація артеріо-венозної мальформації лівої скроневої частки, розсіяна мікровогнищева симптоматика, стійкий цефалічний синдром, симптоматична епілепсія (анамнестична). Гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст. АГ. Ризик 3. СН 0 ст.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Позивач у стверджує, що наведений вище висновок ВЛК про причинний зв`язок захворювання з проходженням військової служби суперечить медичним документам та фактичним обставинам, а захворювання, яке виникло у нього, повинно охоплюватися наступним формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», що підтверджується підпунктом «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402.

Суд зазначає, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

У спірному випадку суд не може надавати оцінку постанові ВЛК щодо формулювання причинного зв`язку захворювання позивача, оскільки вирішення такого питання імперативно віднесено Положенням № 402 до компетенції позаштатних постійно діючих госпітальних, гарнізонних ВЛК і ЛЛК, штатних ВЛК при проведенні медичного огляду військовослужбовця.

Крім того, суд зауважує, що постанова госпітальної військово-лікарської комісія в/ч НОМЕР_1 , оформлена Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869, не є предметом оскарження у цій справі, і жодних аргументів про порушення процедури її прийняття з боку зазначеної ВЛК позивач не наводить.

Суд в межах розгляду цієї справи не досліджує питання, які не входять до предмета доказування.

Оцінюючи поведінку відповідача в частині розгляду заяви позивача про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869, суд зазначає таке.

Права ЦВЛК визначені підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Так, за змістом положень наведеного підпункту ЦВЛК має право, серед іншого:

- оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;

- витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, зокрема витяги з наказів, актів, особові справи, медичні документи, архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови;

- залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи.

У своїй заяві від 03.07.2023 про перегляд постанови ВЛК позивач просив переглянути та змінити свідоцтво про хворобу № 1869 від 09.03.2023, видане госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 та встановити у причинному зв`язку замість «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби» на «Захворювання, Так, пов`язане з захистом Батьківщини» у зв`язку з тим що захворювання проявилося вперше під час участі у бойовій лист з організації заходів по захисту Батьківщини у складі військової частини НОМЕР_2 .

У листі від 17.08.2023 № 598/8465 ЦВЛК ЗС України вказала, що медичних документів, які дозволяють віднести або підтвердити початок розвитку діагностованих захворювань позивача на період участі у бойових діях не надано, тому підстав для зміни або перегляду постанови ВЛК немає.

З цього приводу суд звертає увагу на право ЦВЛК ЗС України витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, зокрема витяги з наказів, актів, особові справи, медичні документи, архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови.

Однак жодних дій щодо витребування додаткових медичних документів ЦВЛК ЗС України не вчинила.

Крім цього, з метою вирішення питань військово-лікарської експертизи та з огляду на повідомлені позивачем обставини і надані на їх підтвердження документи, ЦВЛК ЗС України не була позбавлена можливості залучити головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів чи спеціалістів інших спеціальностей відповідно до вимог підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, що, на думку суду, посприяло б детальнішому та ґрунтовнішому вирішенню поставлених перед нею питань. Однак таких дій ЦВЛК ЗС України не вчинила.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що вчинення ЦВЛК ЗС України дій, передбачених підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, на який покликається позивач у позовній заяві, є її правом, а не обов`язком.

На такий аргумент відповідача суд зауважує, що відповідно до Положення № 402 ЦВЛК є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України, у зв`язку з чим їй надано повноваження, зокрема перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи, а також розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з Положенням № 402 постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Тому саме з огляду на свій статус у системі військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України ЦВЛК й наділена широким спектром прав та повноважень, які вона повинна використовувати у своїй діяльності максимально повно та ефективно, а не ухилятися від їх використання під приводом того, що це не є обов`язком для неї.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 03.07.2023 про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з доданими до неї документами та, з урахуванням аналізу витребуваних документів, здійснити перегляд свідоцтва про хворобу № 1869 щодо встановлення причинного зв`язку діагностованих позивачу захворювань з захистом Батьківщини та у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" надіслати письмову обґрунтоване рішення про прийняте рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на висновок суду про протиправність дій відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 03.07.2023 про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869, суд повинен вирішити питання про обрання належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача.

Суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення порушеного прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869.

При повторному розгляді вказаної заяви позивача відповідачеві слід прийняти обґрунтоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України) та приписам Положення № 402, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, суд підсумовує, що позовну вимогу в цій частині належить задовольнити частково, зобов`язавши Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.07.2023 про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869.

3. Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від 09.03.2023 № 1869, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. Стягнути з Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1073,60 грн судових витрат.

5. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23.02.2024.

Суддя Кедик М.В.