Справа № 160/25096/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/25096/23
(суддя Букіна Л.Є., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі №160/25096/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 вересня 2023 року звернувся до суду з позовом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України згідно з яким просить:

- визнати противоправною бездіяльність відповідача, що полягає у не проведенні повного розрахунку після звільнення зі служби в Національній поліції України та невиплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2017, 2019 роки, залишок яких складає 75 доби, а також за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, залишок яких складає 70 діб, а в загальній кількості 145 діб невикористаних календарних днів відпусток в сумі 72 394,15 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2017, 2019 роки, залишок яких складає 75 доби, також за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, залишок яких складає 70 діб, а в загальній кількості 145 діб невикористаних календарних днів відпусток в сумі 72394,15 грн.

Позовна заява фактично обґрунтована протиправною бездіяльністю відповідача, який після звільнення позивача зі служби в Національній поліції України не провів з ним повний розрахунок, а саме: не виплатив грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2017, 2019 роки, залишок яких складає 75 доби, також за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, залишок яких складає 70 діб, а в загальній кількості 145 діб невикористаних календарних днів відпусток в сумі 72394,15 грн

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року позов задоволено повністю.

Суд, визнав противоправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не проведенні повного розрахунку після звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України та невиплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2017, 2019 роки, залишок яких складає 75 доби, а також за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, залишок яких складає 70 діб, а в загальній кількості 145 діб невикористаних календарних днів відпусток в сумі 72 394,15 грн;

Зобов`язав Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2017, 2019 роки, залишок яких складає 75 доби, також за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, залишок яких складає 70 діб, а в загальній кількості 145 діб невикористаних календарних днів відпусток в сумі 72394,15 грн;

Стягнув на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Рішення суду мотивовано тим, що згідно з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 20.07.2023 року у справі №200/18480/21 у випадку звільнення позивача для Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки - виплатити йому компенсацію за всі невикористані ним дні додаткової відпустки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що згідно з правовою позицією Верховного Суду викладеною у поставах від 07.08.2019 року у справі №820/5122/17, від 06.02.2020 року у справі №818/1276/17, від 31.03.2020 року у справі №808/2122/18 та від 02.07.2020 року у справі №825/1038/16 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції. Грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що наказом відповідача від 05.10.2020 року №294 о/с позивача звільнено зі служби за власним бажанням (а.с.32).

Відповідачем не виплачено позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2017, 2019 роки, залишок яких складає 75 доби, а також за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, залишок яких складає 70 діб, а в загальній кількості 145 діб (а.с.56-57). Правомірність бездіяльності відповідача щодо не виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2017, 2019 роки є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 93 Закону №580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до абзацу 7 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Верховний Суд зазначав, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (пункт 22 постанови від 7 травня 2020 року у справі №360/4127/19).

Відповідно до приписів ч. ч. 8-11 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

З огляду на наведені норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

У справі №160/10875/19 (постанова від 19.01.2021), в якій розглядалися аналогічні правовідносини щодо права поліцейського на компенсацію за дні невикористаної відпустки, Верховний Суд висловив правову позицію, суть якої полягає в тому, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що полягає в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом і у справі №640/21771/20 (постанова від 22.12. 2021 року).

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання компенсації за невикористанні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки. На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі №160/25096/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов