Справа № 609/57/24
Суддя: Харлан М. В.
Дата ухвалення: 2024-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/57/24

2-а/609/1/2024

22 лютого 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

свідка ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області

про: скасування постанови серії БАД №850545 від 17 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 22 січня 2024 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі відповідач) з вимогою скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №850545 від 17 січня 2024 року, винесену інспектором РППСПД № 2 (м. Шумськ) Грабарчуком Романом Вікторовичем, якою останнього було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень; вирішити питання про відшкодування судових витрат.

2. Позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є неправомірною і такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Вказує, що 17 січня 2024 року інспектором з РППСПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП капітаном поліції Грабарчуком Р.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Відповідно до вказаної постанови порушення полягало в тому, що 17 січня 2024 року о 16:57 год. в м. Шумськ по вул. Івана Франка, Кременецького району Тернопільської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем PEUGEOT BOXER н.з. НОМЕР_1 передній номерний знак якого був закритий стороннім в тому числі прозорим, а саме (сіткою) предметом, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України.

Позивач вказує, що ознайомившись із змістом постанови він відразу не погодився із нею, про що повідомив працівника поліції, так як номерний знак транспортного засобу нічим закритий не був та добре проглядався з відстані більше як 20 метрів, що чітко вбачається із фото долучених до матеріалів справи.

Вважає, що факт порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме п.п. 2.9 (в) об`єктивними і беззаперечними доказами не доведений у справі, фактичні обставини справи свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідно, спірна постанова підлягає скасуванню, як така, що винесена незаконно.

За наведених обставин просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю такого.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор РППСПД ВП №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що 17 січня 2024 року під час несення служби ним було виявлено транспортний засіб, в якого на передньому номерному знаку була встановлена металева сітка, а тому на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» вказаний автомобіль було зупинено, а на водія ОСОБА_2 винесено постанову, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві просив проводити розгляд справи без участі представника.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 05 лютого 2024 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року клопотання представника відповідача про виклик свідка задоволено. Викликано в судове засідання в якості свідка інспектора РППСПД ВП №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції Грабарчука Р.В., судовий розгляд справи відкладено на 22 лютого 2024 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 січня 2024 року серії БАД №850545, складеної інспектором з РППСПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП капітаном поліції Грабарчуком Р.В. вбачається, що 17 січня 2024 року о 16:57 год. в м. Шумськ по вул. Івана Франка, Кременецького району Тернопільської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем PEUGEOT BOXER н.з. НОМЕР_1 передній номерний знак якого був закритий стороннім в тому числі прозором, а саме (сіткою) предметом, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України.

Позивача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121-3 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

ІV. Оцінка Суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

6. Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7. Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

8. Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

9. За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

10. За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

11. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

12. Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

13. Судом встановлено, що 17 січня 2024 року о 17:05 год. інспектором з РППСПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП капітаном поліції Грабарчуком Р.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №850545, згідно якої ОСОБА_2 , 17 січня 2024 року о 16:57 год. в м. Шумськ по вул. Івана Франка, Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом PEUGEOT BOXER з номерним знаком закритим стороннім предметом, а саме металевою решіткою, чим порушив п. 2.9 в ПДР України.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст.121-3 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що не вчиняв інкриміноване йому правопорушення, а також те, що оскаржувана постанова є неправомірною і такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

14. Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

15. Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

16. Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

17. Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

18. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

19. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

20. Згідно з п.1.1.ПДР, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

21. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

22. Відповідно до п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів;закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

23. Суд також враховує п.30.2 ПДР України, яким забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

24. Відповідно до ч.1 ст. 121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вказаної норми вбачається, що законодавець встановив окрему відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими) і окрему відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Тобто, якщо номерний знак закритий іншими предметами (в тому числі прозорими), то неважливо при цьому чи є можливість чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, чи такої можливості немає. Порушенням є сам факт закриття номерного знака іншими предметами.

25. Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

26. В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

27. Пунктом 24 Постанови ПВС України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

28. Як слідує із матеріалів справи, при обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що номерний знак транспортного засобу добре проглядався з відстані більше як 20 метрів.

Вказані доводи суд не бере до уваги, оскільки п.30.2. ПДР України заборонено будь-яке закриття номерного знака.

Очевидно, що такий сторонній предмет, встановлений на номерному знаку автомобіля, яким керував позивач, в тій чи іншій мірі може закривати його оглядовість, до прикладу, при розгляданні такого номерного знаку із ракурсу "збоку", у нічну пору, чи при складних погодних умовах.

Більш того, у поданій позовній заяві, позивач не заперечував факт наявності металевої сітки на номерному знаку транспортного засобу, долучивши до матеріалів справи відповідні фото.

Таким чином, аргументи позивача, про те, що відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП може мати місце лише у випадку встановлення факту того, що закриття номерного знака іншими предметами унеможливлює чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, є безпідставними, оскільки керування водієм транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, створює окремий склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

На підтвердження вини позивача представником відповідача разом з відзивом на адресу суду надіслано відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R, який є належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. При цьому, інформація про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, міститься в оскаржуваній постанові, що свідчить про допустимість такого доказу.

З вказаного відеозапису вбачається те, що на номерному знаку транспортного засобу, яким керував позивач, міститься решітка, тобто сторонній предмет, який не передбачений конструкцією номерного знаку.

29. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

30. В силу приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1).

31. Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

32. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

33. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

34. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена у відповідності до вимог закону, адміністративне стягнення накладене в межах санкції статей закону, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в суді та будь-якими доказами не спростовано, тому підстав для її скасування немає.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

35. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 121-3, 247, 251, 283, 286 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №850545 від 17 січня 2024 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 22 лютого 2024 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним носієм № НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, місце знаходження, 46001, вул. Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, .

Суддя: М.В. Харлан