Справа № 758/11914/23
Суддя: Будзан Л. Д.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі: секретаря судового засідання - Соколовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Києві, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7799409 від 23 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. та вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 вересня 2023 року відносно нього відповідачем була складена постанова за порушення ПДР України, а саме керування транспортним засобом право керування яким не має та не ввімкнення покажчика повороту. Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не пред`явлення відеозапису, на якому зафіксовано вчинення адміністративних правопорушень, не надання права скористатись правовою допомогою, та неправильне визначення суб`єкта вчинення адміністративного правопорушення, оскільки позивач транспортним засобом не керував, а лише котив його, на момент складання відповідачем оскаржуваної постанови доказів вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, не було. На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2023 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

11 жовтня грудня 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача, на виконання вимог ст. 162 КАС України, надано письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія відповідної категорії, а у відповідності з п. 2.4 ПДР України, після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського зобов`язаний пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України. Отже, відсутність посвідчення водія відповідної категорії виключає його право на керування транспортним засобом. З цього слідує, що посвідчення водія може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом. На відеозапису, який здійснювався на бодікамеру поліцейського зафіксовано факт порушення позивачем ПДР України, зокрема вбачається, що позивач запускав двигун транспортного засобу та рухався на ньому не ввімкнувши показник повороту, у зв`язку з чим, поліцейським було вжито заходів до зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, перевірки документів, та у подальшому складання оскаржуваної постанови. Крім того, звернув увагу, що поліцейський в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права позивача на отримання правової допомоги на місці розгляду прави чи в телефонному режимі. Таким чином, вважає, що інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП про розгляді справи. Відтак вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з мотивів, наведених в позові. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

23 листопада 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому викладено заперечення проти обставин, викладених представником відповідача у відзиві на позов.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за відсутності його та позивача. Позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, скористався правом на подачу відзиву

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 23 вересня 2023 року заступником командира роти 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Дженжерою В.П. відносно позивача складено постанову за порушення правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом права на керування яким не має, не ввімкнення покажчика повороту, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.

Підставою для прийняття зазначеної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу стала відсутність у позивача, який керував транспортним засобом, права на таке керування, та не ввімкнення покажчика повороту, на що слід зазначити наступне.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат («Зелена карта») або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.п. «а» п. 2.4 ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Згідно п.п. «а» п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, відповідно до зазначених положень актів законодавства є очевидним, що водій транспортного засобу зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського, а також зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та страховий поліс.

Водночас, відповідачем не доведено обставин стосовно того, що у позивача, який керував транспортним засобом, відсутнє право на таке керування, керування транспортним засобом, та не ввімкнення покажчика повороту.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Згідно ст. 254 КУпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при перегляді судом, наданого стороною відповідача відеозапису вбачається, що із-за службового автомобіля поліції починає рух мотоцикл, водій сидить за кермом та перекочує мотоцикл, при цьому двигун вказаного транспортного засобу вимкнуто, далі працівником поліції висунуто вимогу зупинитись, на що водій зупинився, на запитання працівника поліції - чи його це транспортний засіб, водій повідомив, що так.

В даному випадку, в постанові інспектором поліції було вказано, що позивач керував транспортним засобом на право яким не має права керування, однак, на підтвердження цього належних та допустимих доказів не надано.

Таким чином, з відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції не вбачається факту руху транспортного засобу, а отже і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки двигун мотоциклу був не заведений.

Крім того, з відеозапису не вбачається і факту порушення позивачем ПДР України, зокрема не ввімкнення покажчика повороту.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повинна містити інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд вважає, що складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що підтверджується постановою ВС у справі № 357/10134/17 від 23.10.2019.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» рішення від 15 травня 2008 року. В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 8 ч. 1 с т. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови суду не надано.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного прав, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм Правил дорожнього руху України.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

При цьому, суд враховує долучену представником позивача постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2024 року, якою скасовано постанову Подільського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. У вказаній постанові суду апеляційної інстанції встановлено, що працівниками поліції не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки мотоцикл був не заведений.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, підстави, за яких постановлено оскаржуване рішення, не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, а тому рішення підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 77, 132, 134, 139, 242, 246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7799409 від 23 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Стягнути з Управління патрульної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Управління патрульної поліції у місті Києві, юридична адреса: вул. Святослава Хороброго, буд. 9, м. Київ.

Суддя Леся БУДЗАН