Справа № 296/7769/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/7769/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Рожкова О.С.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

20 лютого 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Муніципальної інспекції Житомирської міської ради на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення РАП № від 27.07.2023,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради, в якому просив:

- скасувати постанову провідного спеціаліста - інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кирилюка Д.В. серія РАП № від 27.07.2023 про накладення адміністративного стягнення, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за ч.3 ст. 122 КУпАП України;

- стягнути з муніципальної інспекції Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на отримання правової допомоги, в сумі 2500 грн.

Позов обґрунтовувався тим, що провідним спеціалістом - інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кирилюком Д.В. 27.07.2023 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача за те, що 12.07.2023 транспортним засобом VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Бориса Лятошинського, 14, чим порушено вимоги підпункту є) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 в місцях виконання дорожніх робіт.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що інспектор у постанові від 27.07.2023 неправильно зазначено фабулу порушення, оскільки була здійснена в районі будинку АДРЕСА_1 , а не будинку АДРЕСА_1 , не зазначено де саме було розташовано знак «Дорожні роботи», вимоги якого було нібито порушено, відсутність чіткого зазначення місця встановлення знаку не дає можливості встановити чи мало місце порушення його вимог, оскільки зупинка в межах знаку «Дорожні роботи» забороняється на відстані ближче 10 м від місця його розташування. Відстань від місця зупинки автомобіля VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 до місця розташування дорожнього знаку становила 30 м, тобто зупинка автомобіля здійснювалась поза межами дії дорожнього знаку «Дорожні роботи», а також те, що відповідачем не доведено, що зупинка транспортного засобу здійснена ближче 10 м в зоні дії знаку «Дорожні роботи», у зв`язку з чим позивач вказував, що оскаржувана постанова є незаконною та просив її скасувати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник апелянта зазначив, що інспектором з паркування муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кирилюком Д.В. 12.07.2023 року о 09 год. 18 хв. виявлено та зафіксовано у напівавтоматичному режимі транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який здійснив зупинку в місці виконання дорожніх робіт по вул. Лятошинського в районі будинку 14, що підтверджується фотодокументами із зображенням декількох ракурсів автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_1 із відображенням: дати порушення 12.07.2023; часу фотофіксації 09:18; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів: вул. Бориса Лятошинського в районі будинку 17; відповідних географічних координат: 50.25525670, 28.66730500. Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено обов`язку інспектора з паркування в постанові про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог пп."є" п.15.9 ПДР зазначати адресу розташування знаку «Дорожні роботи».

Вказує, що дорожній знак 1.37 «Дорожні роботи» встановлено в районі будинку №11 по вул. Бориса Лятошинського, в напрямку вул. Михайлівської. На підтвердження наявності дорожнього знаку за вказаною адресою інспектором з паркування 12.07.2023 року було здійснено додаткову фотофіксацію дорожнього знаку 1.37 «Дорожні роботи» із зазначенням дати, часу, місця розташування дорожнього знаку та відповідних географічних координат. Крім того, представник відповідача у відзиві просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, вважаючи їх необґрунтованими та завищеними.

Сторони в судове засідання не з`явились тоді як про час та місце розгляду справи їх повідомлено завчасно та належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов, згідно з ч.4 ст.229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.07.2023 року провідним спеціалістом - інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кирилюком Д.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії РАП № про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Порушення п.п."є" п.15.9 Правил дорожнього руху було зафіксовано технічним засобом (планшетом) LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK К 80V2 із заводським номером ЕМ8, який має експертний висновок Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, який видано 24.12.2020 року з терміном дії до 24.12.2023 року та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 15.06.2023 (а.с.38-39).

Відповідно географічних координат: 50.25525670, 28.66730500, транспортним засобом VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку 14, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Бориса Лятошинського, що підтверджується доказовою базою по адміністративному правопорушенню серії ІЖ №00050261 (а.с.37).

З 21.06.2023 по 31.12.2023 ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» здійснювало реконструкцією каналізаційної мережі по вул. Лятошинського. Замовником на тимчасове порушення благоустрою є КП «Житомирводоканал», що підтверджується копію контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою №352 від 21.06.2023 та копію тимчасової схеми організації дорожнього руху при проведені робіт по реконструкції каналізаційної мережі по вулиці Лятошинського, яка погоджена Управлінням патрульної поліції в Житомирській області (а.с.42-43).

Знак «Дорожні роботи», розміщений між будинком №3 та будинком №4 по вул.Лятошинського в м.Житомирі. Відстань від місця зупинки автомобіля VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_2 (пункт «А») до місця розташування дорожнього знаку (пункт «Б») становить 30 м., що підтверджується матеріалами фотозйомки та даними даних Google maps (а.с.19-23).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) настає за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до п.п."є" п.15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 зупинка забороняється ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють.

Відповідно до ч.3 ст.219 КУпАП від імені виконавчих комітетів міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 і 7 статті 122, цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом міської ради посадові особи виконавчих органів міської ради - інспектори з паркування.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02.06.2021 №572 «Про уповноваження інспекторів з паркування муніципальної інспекції Житомирської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення» уповноважено спеціалістів першої категорії інспекторів з паркування муніципальної інспекції Житомирської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 статті 122 (в частині порушень правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту) КУпАП та накладати адміністративні стягнення.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Так, позивач оскаржує законність постанови спеціаліста - інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кирилюка Д.В. від 27.07.2023 серія РАП №, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 27.07.2023 серії РАП № слідує, що 12.07.2023 транспортним засобом VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Бориса Лятошинського, 14, чим порушено вимоги підпункту "є" пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 в місцях виконання дорожніх робіт.

Суд звертає увагу, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 121 КУпАП полягає у порушенні правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Підпунктом 15.9 "є" ПДР встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом (планшетом) LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK К 80V2 із заводським номером ЕМ8, про що відповідно до вимог ст.283 КУпАП вказано у постанові.

Фотознімки із відображенням автомобіля марки VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 , надані представником відповідача, не містять інформації про відстань від місця зупинки транспортного засобу до зони дії знаку «Дорожні роботи», а відповідачем при здійсненні замірів не зафіксовано відстань на приладі вимірювання (рулетці), а тому долучені до відзиву фотознімки не підтверджують, що зупинка відбулась безпосередньо у зоні дії знаку «Дорожні роботи» або ближче 10 м. від позначеного місця виконання дорожніх робіт, а тому, на думку суду, є неналежними доказами на підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Крім того, відповідачем не надано доказів, що зупинка транспортного засобу у місці, зображеному на фото, потягла за собою створення перешкод дорожньому руху технологічним транспортним засобам, що працюють.

Відповідно до правової позиції Верхового Суду, викладеної у постановах від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а, від 18 липня 2019 року по справі №216/5226/16-а належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють.

Таким чином, враховуючи зазначене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасуванню постанова серії РАП № від 27.07.2023.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст. 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, до матеріалів справи позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу додані наступні докази: договір/угода про надання правової допомоги б/н/23 від 26.07.2023; ордер серії АМ №1035253 від 26.07.2023 про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Томашевським О.В. Каплуну О.В.; розмір ставок гонорару адвоката за договором про надання правової допомоги від 26.07.2023 з найменуванням послуг та розрахунком суми загальною вартістю послуг 2 500 грн.

З наданих позивачем документів вбачається, що адвокат виконав такі дії при підготовці до справи: усна консультація з вивчення документів 500 грн., адвокатський запит 500 грн., складання позовної заяви 1 500 грн.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз статті 134 КАС України дозволяє дійти висновку, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів також враховує, що дана справа згідно положень статей 4, 12 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати на надання правничої допомоги в розмірі 500,00 грн., що є співмірними як зі складністю справи так і виконаною адвокатом роботою, її обсягом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 грудня 2023 року відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Муніципальної інспекції Житомирської міської ради залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.