Справа № 300/7671/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2024 р. справа № 300/7671/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № І А206020/2023/000304 від 13.07.2023 року та рішення про коригування митної вартості № UA206000/2023/000047/1 від 12.07.2023 року.
Позовні вимоги мотивовані винесенням протиправного рішення про коригування митної вартості № UA206000/2023/000047/1 від 12.07.2023 року.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження.
22.11.2023 року на адресу суду від Івано-Франківської митниці Державної митної служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві та просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 було ввезено на територію України CITROEN модель СЗ PICASSO, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1397 см 3, 2012
року випуску та такий було пред`явлено до Івано-Франківської митниці ДМС для його розмитнення, про що митним брокером для відповідача було необхідний пакет документів та заявлено митну вартість за ціною договору (контракту), яка достовірно підтверджувалася платіжними документами. Придбання даного транспортного засобу, його перевезення та пред`явлення для розмитнення здійснювалося позивачем самостійно.
З метою митного оформлення вказаного автомобіля до Івано-Франківської
митниці позивачем подано наступні документи:
- Рахунок фактуру № VO 019/5/2023 від 16.05.2023 року на суму 2040 евро;
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
- Акт про проведення огляду товару від 12.07.2023року.
Позивач стверджує, що придбаний товар транспортовано самостійно, що виключає наявність додаткових витрат на транспортування автомобіля.
Під час декларування товару (автомобіля) у порядку встановленому Митним кодексом України, позивачем була заявлена митна вартість товарів визначена ним самостійно, за першим основним методом, а саме в сумі яка відповідала ціні договору, та підтверджена платіжними документами в розмірі 2040 Євро. Митна вартість визначалась за основним методом - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Івано-Франківською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом та завершено митне оформлення автомобіля замість заявлених 2040 Євро, визначено у сумі 3000 Євро.
Позивачем отримано від відповідача рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2023 року а також картку відмови в прийнятті митної декларації 13.07.2023 року.
Зокрема, в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № І А206020/2023/000304 від 13.07.2023 року зазначається, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору, оскільки декларантом заявлена митна вартість даного товару нижча від подібних аналогічних товарів.
У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю визначеною декларантом, у зв`язку невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості - заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено. Відповідно до п.2 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: банківські платіжні документи про оплату товару, висновки про вартісні характеристики підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Відповідно до вимог 4.6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості з підстав відсутності інформації про ідентичні та подібні товари і відсутність вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація від 23.06.2023р. № иА204140/2023/004209.
Позивач не погоджуючись з прийняттям такого рішення відповідачем та вважаючи його дії протиправними, звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Предметом доказування у даній справі, зокрема є встановлення та перевірка обставин існування підстав прийняття оскаржуваного рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості товару.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК та іншими законами України.
За приписами частини першої статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною другою статті 52 МК передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 53 МК визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
За вимогами статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Позивач стверджує, що нею надано відповідачу всі необхідні документи, для підтвердження митної вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.. 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визначення митної вартості.
Митним кодексом України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари і саме митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість поварів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Порядок визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається відповідно до розділу ІІ МКУ.
Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості має право:
- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
- письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
З вищенаведеного слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом.
Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Митний орган має право вимагати додаткові документи, що передбачені в ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено , що у поданому позивачем до митного оформлення рахунку-фактурі від 16.05.2023 за №VO 019/5/2023 у графі згідно перекладу "вибір оплати" вказано "грошовий переказ".
Таким чином, позивачем мали б бути надані банківські платіжні документи, які свідчать про здійснення оплати транспортного засобу на вказані у фактурі реквізиту продавця. В той же час позивачем надано суду документ від 16.05.2023 який мав би підтвердити факт здійснення оплати.
Однак в наданому документі не міститься інформація щодо номера кузова транспортного засобу, а також відсутня відмітка про оплату та банківські реквізити.
Фактично спосіб оплати вказаний у інформації від 16.03.2023 року суперечить інформації вказаній у рахунку-фактурі.
Оскільки, позивачем документів, які підтверджують оплату не було подано митному органу, а тому й не підтверджено одну із складових митної вартості - ціну, що була фактично сплачена.
Отже, подані документи не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товару, а тому, посадовою особою митного органу правомірно було направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість ввезеного товару.
Таким чином позивач порушив вимоги ст. 53 МК України, тому Івано-Франківською митницею самостійно визначено вартість транспортного засобу.
Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що Івано-Франківською митницею дотримано усіх вимог Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, при наданні карти відмови та рішення про коригування митної вартості.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.